Виходь. На, бери.
Це наш дар.
Тату!
Ні, синку, стій там, на світлі.
Хоч би що, не виходь зі світла.
На, бери.
Тату!
ПРОКЛЯТТЯ!
ЧАША ВОРОЖІННЯ
Тут написано, що чаша працює лише в повню,
а повня якраз сьогодні.
За допомогою цього артефакту, що називається чаша ворожіння,
ми можемо ворожити чи поговорити з духом тата.
Не кажи «духом». Тато не мертвий.
Доню, ми й не кажемо, що мертвий,
але нам треба переконатися, що наші старання не марні.
Так. І якщо чаша поможе нам вийти на зв'язок з татом,
це підтвердить гіпотезу, що ми ще можемо його врятувати.
Якщо є хоч один шанс, ми мусимо ним скористатися.
Пообідаємо й підемо шукати чашу.
Якщо чесно, я зроду не бачив її в дії,
але добре знаю, де вона.
Це що, черговий захід безпеки?
Правильно.
Більшість брам відмикаються лише ззовні.
Вуаля.
Нам туди?
Але ж там так темно.
Не бійся.
Іноді темрява ховає чимало сюрпризів.
Ненавиджу сюрпризи.
Ого. Яка краса.
Ласкаво прошу в піднебесся.
Усі ці артефакти пов'язані з космосом.
Я частенько сюди приходжу пограти на гармоніці.
Тут напрочуд потужна акустика.
-Алекс теж грає на гармоніці. -Точно.
А хто ж, по-вашому, навчив грати мене?
То це і є чаша ворожіння?
Дивовижна конструкція.
І як вона працює? Як нам зв'язатися з татом?
Тут написано: щоб поговорити з рідною людиною з іншої реальності,
треба наповнити чашу водою.
Я це передбачила.
Ви впевнені в тому, що робите?
Я лиш читаю те, що тут написано.
Ну добре.
Нічого не діється.
Чому нічого не діється?
Не квап мене.
Тепер потрібна особиста річ того, кого ми викликаємо.
Ось Алексова зв'язка ключів.
Ми подарували йому її торік на День батька.
Подаруємо нову. Клянуся.
Кидайте її в чашу.
Подіяло.
Що далі?
Ну.
Горусе, що там написано?
Тут усе розмила вода.
Не можу прочитати далі.
Усе, я припиняю це безумство.
Перш ніж читати все підряд, треба було добре підготуватися.
Мамо, але ж сьогодні повня.
До наступного такого шансу чекати цілий місяць.
Треба все зробити…
Не знаю, що ти, але не підходь.
Усі сюди.
Що це було? Воно вийшло з чаші.
Тут про це ні слова.
Тому й не треба було починати, не знаючи всіх подробиць.
Не поговоримо з татом зараз – не знатимемо, чи правильно все робимо.
Ризик здавався прийнятним.
Усе добре, Рассе. Ми все виправимо.
Надіймося, що брама стримає істоту всередині.
Стенлі! А де Стенлі?
Благаю, відчиніть браму.
Стенлі!
Покваптеся. Ця істота й досі десь поруч.
Не відчиняється.
У механізмі заплуталася шипшина.
Стенлі, ми тебе звідти витягнемо. Тримайся.
Треба шипшину чимось перерізати.
Придумав.
А можеш швидше?
Швидше пиляти не можу.
Ти ж знаєш, яка ця шипшина чіпка.
Агов.
По-моєму, істота з чаші боїться світла.
От і славно. Обороняйся і світи на неї ліхтариком.
Постараюся.
Невже я його там зачинив?
Я найгірший у світі друг.
Ми всі хотіли, щоб чаша подіяла.
Але іноді надія затьмарює здоровий глузд.
Так. Ви наробили дурниць.
Жартую. От я постійно роблю дурниці.
Треба з'ясувати, як запхнути ту істоту назад у чашу.
Але як? Ми можемо прочитати лише половину інструкції.
Придумав.
Молодець, синку. Можеш щось розібрати?
Малюнок усе одно розмазаний,
та, по-моєму, істоту може приборкати
місячне сяйво.
На стелі є отвір.
Схожий на шахту.
Мабуть, тому Корнеліус і поставив чашу саме туди.
Бо туди падає місячне сяйво.
Треба знайти, куди виходить шахта.
Ми й досі не знаємо, як діє чаша.
Треба знайти того, хто знає.
Може, кураторка з твого музею? Вона ж помогла нам з немовлятами.
-Твоя правда. Може, Джорджія знає. -Супер. Тепер ми знаємо, що робити.
Ви з'ясуйте, як діє чаша.
А я тут з'ясую, що робити з місячним сяйвом.
Ми скоро.
Удачі.
Ага. Постарайся не вмерти, брате.
Умієш ти підбадьорити, Пандоро.
Ти зможеш, малий.
Атож.
Я зможу.
А не могли б ви поквапитися?
Джорджіє, дякую, що затрималися після роботи.
Ми це дуже цінуємо.
Чаша ворожіння.
Як цікаво.
А для чого, кажеш, вона?
Дослідження для Алексової книги.
Знаєте щось про них? Як вони діють?
Суто теоретично, правильно?
Ти ж не віриш у всі ці магічні чаші?
А що? Це ж не щось неможливе.
Авжеж, суто теоретично.
На жаль, ні.
Та знаю того, хто може знати.
Він знається на артефактах для ворожіння.
Ніл Пекмін.
Я знаю його не особисто, а за репутацією.
Кажуть, Ніл – дуже специфічна особа.
Він ніколи не виходить з будинку.
Ясно. Іще раз дякую, Джорджіє.
Ти ще там, Ларрі?
По-моєму, ця тварюка мною одержима!
Я тут. Іще пиляю.
Благаю, говори зі мною.
Тиша неймовірно дратує.
Я знаю, що тебе втішить.
Ти там, Ларрі?
Я ж просив не мовчати.
Ось, друже. Твоя панацея.
Ти ж ненавидиш її звук.
Цього разу буде виняток.
На все добре й прощавайте Іспанські дами
На все добре й прощавайте Дами з Іспанії
Нам наказано відплисти до…
Музика.
Лунає з обсерваторії.
Ну авжеж!
Знайшов.
Я на вершині шахти. Чуєш мене, Стенлі?
Так. Я тебе чую.
Я спрямую туди місячне сяйво. Тримайся.
Тримаюся з усієї сили.
Киш звідси, мала.
Прошу? Я не мала.
Мала чи не мала, йди звідси.
Ти обрала не ту ніч, щоб стукати в мої двері.
Благаю, містер Пекмін.
Нам треба поговорити з вами про оце.
Ох і яскраво, і так гаряче.
Нате.
Ви звикнете.
Звідки у вас ця чаша?
Ми знайшли її в нашому підвалі.
Нам сказали, що ви щось про них знаєте.
Знаю навіть забагато.
Через ці бісові чаші ворожіння прокляли весь мій рід.
Повірте, ми добре знаємося на родових прокляттях.
Благаю вас, містер Пекмін.
Ніле.
Нам потрібна ваша допомога.
Чому я маю вам помагати?
Наш друг у біді через істоту, що вилізла з чаші.
Він у неї в пастці, і в нас обмаль часу.
Ви що, звільнили гінця?
І нічого йому не запропонували?
А що пропонувати?
О ні. Це кепсько.
Ви зробили ту саму помилку, що й ми.
-Не дотрималися правил. -Правил?
Є два важливі правила.
Ви активуєте чашу особистою річчю
того, кого викликаєте.
Це ми зробили.
А найважливіше – піднести дар.
Тобто при місячному сяйві покласти в чашу щось значуще для вас.
Це задобрює гінця.
Дар!
Певно, це Расс і не зміг прочитати.
І як же нам позбутися гінця?
Покладіть у чашу дари.
Але тепер це буде не так просто.
Колись давно мій предок звільнив гінця,
і відтоді той переслідує всіх Пекмінів.
Поясніть простіше.
Може, ми теж щось придумаємо, щоб вам помогти.
Чаша з давніх-давен була в моїй сім'ї.
Ворожити вміли всі Пекміни.
Усе почалося з мого прадіда Артура.
Він використовував чаші ворожіння з добрим наміром:
помагав тим, хто втратив рідних, іще раз з ними поспілкуватися.
Та коли він познайомився з колекціонером, усе враз змінилося.
Він використовував чаші геть для інших цілей:
викликав покійників,
щоб знайти їхні незатребувані скарби.
Він не давав їхнім душам спокою, поки не отримував бажане.
Той колекціонер змушував Артура підносити дари,
поки нарешті не отримав своє.
Артур погодився на ще одне ворожіння, після чого хотів вийти з гри.
Але колекціонер його обдурив і вкрав чашу
ще до підношення дарів.
Гінець забрав Артура як відшкодування за несплачений борг.
Відтоді гінець живе в тіні.
Кожної повні він приходить по наступного Пекміна.
Він скрізь нас переслідує.
На моїх очах батько спробував піднести дар.
Оцей кишеньковий годинник.
Але гінець його не прийняв без чаші.
Тому ви постійно живете з увімкненим світлом?
Немає тіні – немає гінця.
Проте я відчуваю, що він щодня й щохвилини за мною стежить.
Просто жах.
Ніле, вочевидь, той колекціонер – наш предок.
Справді?
Наш прапрапрадід Поганець робив дуже погані речі.
І тепер ми виправляємо наслідки його дій.
Прокляття не виправити.
Воно згубило моїх батька й діда.
Це нескінченне коло.
І хто це каже? Ви можете його розірвати. Ми ж намагаємося.
Ми можемо об'єднатися.
Ти там у порядку, друже?
Ой боже.
-Що там у тебе? -Здається, я розбив ліхтарик.
Впустив його через істоту.
Ми вже близько!
Чому він не працює?
Щось вдається? У мене ліхтарик майже не світить.
Ні. Всі мої спроби спрямувати місячне сяйво
в піднебесся провалилися.
Сяйво не доходить до шахти.
Напевно, новий телескоп коротший за попередній.
Новий телескоп?
Так. Твій дід замінив старий ще в 1969 році,
щоб побачити висадку людей на Місяць.
Це не той телескоп.
Він не дістане до шахти.
Готові, містер Пі?
Та мабуть.
Спершу треба налити води.
А тепер особисту річ?
Це не обов'язково,
бо колись давно це вже зробив мій прадід.
Тепер треба викликати гінця.
Він наближається.
Треба піднести годинник трохи ближче.
Місячне сяйво!
О ні.
Ні! Ніле!
Ні! Пусти їх!
Відпусти.
Ось твій дар! Бери!
Ми його позбулися?
Схоже на те.
Я знала, що ви зможете!
Чаша нам потрібна, щоб урятувати друга,
та як усе скінчиться, ми її повернемо.
Ні. Лишіть її собі. Мені ці чаші більше не потрібні.
Треба подзвонити Рассові. Повідомити, що ми дізналися.
Не підходь!
Так! Не підходь до нього!
Ми знаємо, як позбутися гінця.
Чудово. Йдіть туди й верніть його назад.
Стенлі!
Ти ще з нами, друже?
Ледве.
Кинь у чашу щось значуще для тебе.
-А чому саме я? -Бо гінця викликав ти.
Бігом! Щось значуще. Піднеси дар.
Це буде за плату, й істота щезне.
Гармоніка так мене тішила.
Не хочеться її віддавати.
А нам не хочеться віддавати тебе.
Ти такий добряк.
Так добре, що ти живий.
Не хотілося б самому розгрібати цей розгардіяш.
А оце Ларрі, якого я знаю.
Він цілий? Я встиг направити сяйво на Стенлі?
Ти молодець, Рассе.
Дякую, мамо. Добре, що ти повернулася.
Мамо, Рассе, вода в чаші не стала чистою,
як це було в містера Пі.
Вона й досі чорна.
О ні. Тільки не знов.
Дайте я розберуся.
Я покажу тій чорнильниці, як чіпати моїх друзів.
Агов.
-Тату? -Тату?
Діти?
-Тату! -Це ви?
-Так, ми! -Привіт, тату!
Алексе, так приємно чути твій голос.
Де ти?
Я не знаю.
Я в якійсь темній порожнечі.
Навіть не знаю, де я.
А ти нас бачиш, тату?
Ти хоч щось бачиш?
Я вас не бачу, але чую.
А ще я чую щось інше, немов якесь сюрчання.
Яке ще сюрчання?
Не знаю.
Але хай що воно таке, я не хочу, щоб мене почули.
Вони наближаються.
Хоч куди я тікатиму, а від них не сховаюся.
Ми бачили твоє відео.
Ми повернули артефакт, і пісочний годинник перевернувся.
Справді? А я ще гадав, чи це подіє.
Тепер з'ясуйте, як це все пов'язано.
Пов'язано.
Алексе, не втрачай віри.
Ми тебе витягнемо.
Знаю. Я…
Він щез.
Не плач, Пандоро.
Принаймні ми знаємо, що тато живий.
І поговоримо з ним наступної повні.
Аж через місяць?
Він швидко мине.
За місяць ми багато встигнемо.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова