"Savner dig. Jeg reddede Stanley fra en frygtelig..."
Skal jeg skrive "grusom" i stedet for? Det er kortere.
Du overtænker det totalt.
Sandsigerskålen gav os kun en kort forbindelse til far.
Vi har meget at sige. Effektivitet er vigtigt.
Mor, hvor er dit kort?
-Jeg er klar. Jeg taler fra hjertet. -Fedt. Er alle klar?
Såmænd.
Stanley er bange for skålen efter sidste gang.
Jeg er ikke bange. Jeg holder vagt. Hm.
Først fars personlige ejendel.
Jeg gav jeres far den her, da han fyldte 30.
Hans yndlingslegetøj som barn, men han havde mistet den.
Jeg vandt den i en budkrig på nettet.
Farvel, Pyramide Peter.
Og nu din offergave, mor.
Det her navneskilt er fra mit første store museumsjob.
-Børn. -Far!
Er det jer?
"Savner dig. Jeg reddede Stanley fra en budbringer."
-Alex... -Jeg var fanget i et maleri.
-Vi har afleveret artefakter. -Tornebusken er rød.
Ikke råbe! Far, tal højere.
Det kan jeg ikke. De glider. De må ikke finde mig.
-Hvem er "de"? -Vi smadrer dem.
Tornebusken udpeger artefakterne for os.
Jeg tror, det virker. Jeg kan mærke det. Bliv ved med at lytte til tornebusken.
Jeg savner dig, Alex.
I hørte jeres far. Vi følger tornebusken til næste artefakt.
Der var røde torne omkring Hisas maleri. Og om penslen.
Men da vi ophævede forbandelsen, blev tornene grønne igen.
De røde torne lægger sig altså om de artefakter, vi skal aflevere.
Det er også min hypotese lige nu.
Så lad os finde nogle røde torne.
Røde torne. Jeg har fundet røde torne.
Jeg sværger, jeg ledte efter røde torne, men så fik jeg øje på den her.
En pirat skal have udstyret i orden.
Tornebusken førte os til kappen, så den må være næste forbandede ting.
Spørgsmålet er, hvad vi gør?
Jeg tager den på. Vi ser, hvad der sker.
Uh, det lyder dejligt, Pan, men det er for farligt.
Jeg trives med fare. Stanley, ifør mig kappen.
Larry?
Jeg så sære skabninger i en orkans øje.
Det var...
...opløftende.
Hvad tror I, det her betyder?
Jeg lærte om gamle tekstiler på universitetet.
Mønsteret er keltisk.
Så skal den tilbage, hvor keltiske ting er fra.
Det kan være overalt i Nordeuropa.
Hov, vent lidt. Jeg husker det fra Larrys og mine lister.
-Jeg kan ikke se øen på kortet. -Det er vores bedste spor.
Jeg spørger Margie, om hun vil med en tur til Skotland.
Hm, Alex drukner åbenbart stadig i arbejde?
Ja. Nogle gange føles det, som om han er i en helt anden verden.
-Det må være hårdt. -Det er meget svært for børnene.
De har ikke set meget til ham på det seneste.
-Jeg mente hårdt for dig. -Jeg har det fint.
Har du? Du ligner en, der grubler over noget.
Det er bare familien.
Nå, men når du er klar til at tale om det, lytter jeg gerne.
Uden fordomme.
Nu kan jeg se øen.
Hov, hvad var det?
-Bare lidt turbulens. -Er alt i orden?
Ja da. Rufus og jeg har engang nødlandet i en polarmalstrøm.
Vi kan godt klare lidt tåge.
Jeg ved bare ikke, om jeg kan klare det.
Det lød slemt. Er det slemt?
Ja, jeg vil kalde det slemt.
En af os bliver og hjælper dig.
Nej, I skal bare ordne jeres. Jeg klarer selv Rufus.
Vi er et godt team. Er det ikke rigtigt, gamle ven?
Mon forbandelsen handler om skibsvragene?
Måske. Gad vidst om her er nogen, vi kan tale med.
Jeg kan næsten ikke se en hånd for mig.
Hallo! Se lige her.
Seriøst? Far er fanget i en statue, og du samler pinde?
Øh... nej. Vi kan føle os frem i tågen med dem.
Det er faktisk ret smart.
Hvordan får vi det onde ud af kappen? Øen er jo tom.
Hvad regnede du med? Et skilt med "Læg forbandede kapper her..."
Russ?
Jeg er okay. Jeg faldt.
Det ligner vores have, da vi havde mosegrise.
Benene er friske. Nogen eller noget har spist fisken for nylig.
Hvad mener du med "noget"?
Det ved personen derhenne nok.
Hallo?
Undskyld? Kan du hjælpe os?
Jeg har noteret de røde torne i østfløjen, som Sky bad om.
Hvordan går det med vestfløjen?
Det skrider frem.
Larry, du er jo kunstnerisk. Det anede jeg ikke.
En almindelig skattekortsskabelon.
Hisas maleri mindede mig om min kærlighed til kunst.
Jeg har ikke udforsket min kreative side i lang tid. Det er forfriskende.
Giv mig dit kort. Vi lægger dem sammen og holder fri.
Det er ikke helt færdigt.
Det er da noget.
Ny plan.
Vi gennemgår østfløjen sammen.
Jeg finder de røde torne, og du maler dem.
Jeg skal da også lave alting.
Hvor blev vores mystiske ven af?
Jeg foreslår, at vi leder der.
Vi ville ikke forskrække dig. Jeg hedder Sky Vanderhouven.
Jeg ville...
Det var uhøfligt.
Hun så skræmt ud. Lad mig prøve at tale med hende alene.
Kun os to. Det virker mindre truende.
Gå tilbage og hjælp Margie med flyet, så mødes vi der.
Kom nu, jeg gør dig ikke fortræd.
Jeg vil ikke udspionere mor.
Vi kan ikke efterlade hende. Damen er uhyggelig.
Mor kan få brug for os.
Vi vil aflevere noget, der hører hjemme her på øen.
Men vi ved ikke hvordan. Det var derfor, vi kom.
Hvis vi får nogle svar, får du fred for os, så du kan...
...grave. Er du gartner?
Jeg har... havde en urtehave.
Jeg har haft for travlt.
Sandheden er, at min mand er blevet til sten.
Det værste er, at han vidste, det ville ske, men fortalte mig det ikke.
Og nu fører jeg børnene gennem en række umulige opgaver,
men ofte er jeg lige så bange som dem.
Vi taler med Alex én gang om måneden og kun i meget kort tid,
men børnene overtog hele samtalen.
Jeg fik knap nok sagt hej.
De savner deres far, men jeg savner min mand.
Mor skal være lidt alene, Pandora. Vi går tilbage til stranden.
Jeg elsker min familie højere end noget andet.
Men der er ikke plads til mine egne følelser.
Der er du. Undskyld, jeg sludrer sådan.
Her er artefaktet, jeg ville tale om.
Vent. Hvad skete der?
Kom tilbage.
Hjælp! Hallo? Unger?
Er der nogen? Hallo!
-Det er vores skyld, mor er ked af det. -Ja.
Nogle gange glemmer jeg vist, at hun er mere end bare vores mor.
Pan? Det der ser ikke rart ud.
Hvad er...
Det er det mærkeligste vejr, jeg har set.
Det siger du ikke. Det er som at være i en snekugle, der bliver rystet.
Skal vi gå tilbage til mor?
Jeg ved slet ikke, hvor vi er. Eller hvordan vi kommer tilbage.
Vi er på sandet. Så må Margie være tæt på. Kom.
-Margie? -Margie!
-Margie? -Margie?
Vi må finde Margie.
Du har vist mig en million film om mørke grotter.
Ingen af dem endte godt.
-Russ, der er et skibsvrag mere. -Hvad? Wow.
Øen har supermange skibsvrag per kvadratkilometer.
Ja, det er vildt sejt.
Jeg fatter ikke, at vi har samme DNA.
Hvor er det klamt.
Pan, se!
"Logbog for Ronan StClair, kaptajn på skibet Dimitrys Hævn."
Det er løgn! Kaptajnens logbog!
"Dag 15.
Beretningerne om storme, der forliser alle skibe ved Seulah-øen må være falske.
Rygter spredt af svage mænd uden min medgang.
Dimitrys Hævn er kun en dagsrejse fra øen, og havet er blikstille.
Snart vil mine mænd fiske langs Seulahs bugnende kyster
og plyndre skibene efter dem, der ikke overlevede."
Det skete tydeligvis ikke.
Han skrev ikke mere. Ikke et ord om nogen kappe.
Du milde makrel.
Det er noget nyt, selv for mig.
Russ, kan du høre det?
Uh, føj.
Det bliver højvande. Vi må væk herfra.
Okay, nu.
Vandet stiger.
Løb!
Russ, hvad laver du?
Det er en flaskepost. Måske er den vigtig.
Tænk, at jeg siger det her til dig, men pas nu på.
Tro mig, jeg prøver.
Ja! Horus vinder!
"Alle rejsende, pas på selkien, som er fanget på øen.
Hun tiltrækker fisk, men det er en fælde. Hun fremkalder storme. Hun vil knuse jer.
Fisk ikke her. Red jer selv. Det er for sent for os.
Kaptajn Ronan StClair og besætningen på Dimitrys Hævn."
-En selkie! Selvfølgelig. -Hvad er en selkie?
En mytologisk skabning, som er sæl i vand og menneske på landjorden.
Der er kun ét menneske på øen udover os og Margie.
Damen i hytten. Hun må være selkien.
Og mor er alene med hende.
Mor! Mor!
Mor, er du herinde?
Føj, hvor her stinker.
Nu forstår jeg fiskebenene. Hun er halvt sæl. Det er hendes mad.
Vi leder efter vores mor.
Undskyld, vi brød ind, men...
Hvorfor gør hun hele tiden det?
Hm. Pindene har været harpuner.
Hun tror, vi vil gøre hende fortræd. Hun er bange.
Vi er nødt til at finde mor.
-Mor! -Mor?
Rufus!
Mor? Mor?
Mor!
Russ! Pandora!
Russ, se! Jeg har fundet mor.
-Er I begge uskadte? -Ja, vi har det fint.
Mor! Vent, vi får dig op.
Grib fat i kappen, så jeg kan klatre op.
Mor, vi har fundet ud af, at damen i hytten er en selkie.
Hvad? Jeg anede ikke, de fandtes.
Se. Vi fandt kaptajnens logbog i et skibsvrag og en flaskepost.
Det er alligevel ikke kedeligt at læse.
Det er utroligt.
Selkien forårsager altså uvejret og skibsvragene.
Hvordan gør hun?
Myten er, at en selkie, der går på land, mister sin hud og bliver menneske.
Hun skal have huden tilbage for at blive sæl igen.
På grund af selkiens forbindelse til havet
skaber sorgen over den mistede hud de dødbringende storme.
Kappen er altså selkiens sælhud?
Larry mærkede en storm, da han tog den på.
Hun må tro, den er begravet, og derfor graver hun.
Nu forstår jeg.
Nogen tog selkiens kappe og fangede hende på øen,
så hun kunne tiltrække fisk, de kunne fange.
Den stakkel. Lad os få hende ud i havet igen.
Det er din, ikke?
Vi vil ikke tage noget. Vi kom for at aflevere den.
Det var så lidt?
Sejt!
Åh nej!
Åh, Rufus!
Utroligt. Hvilke fantastiske skabninger.
Er I klar?
Hvad skete der med dig?
-Jeg faldt i et hul. -Faldt?
Og hvad lavede I to, mens jeres mor var i et hul?
Fortrød, at vi ikke tog hensyn til hendes følelser.
Ja, vi er kede af, at vi ikke lod dig tale med far.
Vi forstår godt, at hans...
...travlhed heller ikke er nemt for dig.
Men sig, når du er frustreret. Vi kan klare det.
Ja, du er altid stærk for os. Vi kan også være stærke for dig.
Tak, venner.
Jeg bliver så opslugt af rollen som mor, at jeg glemmer, hvor modige og modne I er.
Jeg vil ikke snage i familieanliggender, men Sky, jeg har nogle spørgsmål.
En blindgyde. Var det alt?
Vi har kortlagt alle røde torne.
Så er vi færdige.
Det er ret besynderligt. Mønsteret ligner en blomst.
Hm... jeg ser en kæmpestor blæksprutte.
Hvad mon det betyder?
Jeg ved det ikke.
Vi må vise familien det, når de kommer tilbage.
-Skal vi slappe af med et spil kroket? -Kun hvis jeg må være kuglen.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve