KELTTIKAAPU
"Kaipaan sinua. Pelastin Stanleyn pelottavalta…"
Pitäisikö sanoa "oudolta"? Se on lyhyempi.
Mietit tätä liikaa.
Viime kuussa saimme puhua isän kanssa vain vähän aikaa.
Sanottavaa on paljon, joten toimitaan tehokkaasti.
Tehokkuus on tärkeää.
Äiti. Missä korttisi on?
Minä puhun sydämestä, kulta.
Kiva. Oletteko valmiina?
Todellakin.
Stanley pelkää lähestyä maljaa viime kerran jälkeen.
Minä en pelkää.
Pidän vain vahtia.
Ensin isän oma esine.
Annoin tämän isällenne 30-vuotispäivälahjaksi.
Se oli hänen lempilelunsa lapsena, mutta hän kadotti sen.
Voitin tämän nettihuutokaupassa.
Hyvästi, Pyramidi-Petteri.
Nyt maksusi, äiti.
Tämä on nimilappuni ensimmäisestä tärkeästä museotyöstäni.
Lapset.
Isä! -Tekö siinä, lapset?
"Kaipaan sinua. Pelastin Stanleyn pelottavalta…"
Oletko kunnossa? -Jäin jumiin maalaukseen.
"Palautimme esineitä…" -Köynnös on punainen.
Älä huuda, Pan! Sano jotain, isä.
En voi. Rapinaa.
Ne eivät saa löytää minua.
Mitkä? -Näytämme niille.
Köynnös on kertonut, mitkä esineet pitää palauttaa.
Taidatte toimia oikein. Tunnen sen.
Kuunnelkaa köynnöstä.
Kaipaan sinua, Alex.
Kuulitte isänne. Seurataan köynnöstä seuraavan esineen luo.
Hisan maalauksen ympärillä oli punaisia piikkejä.
Siveltimen ympärillä myös.
Kun lopetimme kirouksen, piikit palautuivat vihreiksi.
Punaiset piikit kietoutuvat siis seuraavan esineen ympärille.
Kannatan sitä teoriaa.
Etsitään punaisia piikkejä.
Punaisia piikkejä. Löysin niitä.
Etsin punaisia piikkejä, mutta tämä vangitsi katseeni.
Somisteet sopivat aina.
Hmm. Köynnös johti meidät kaavun luo, joten meidän pitää poistaa sen kirous.
Mutta miten?
Laitan sen ylleni. Ehkä jotain tapahtuu.
Kuulostaa kivalta, Pan, mutta se on liian vaarallista.
Rakastan vaaroja.
Stanley. Kaavuta minut.
Larry?
Näin omituisia otuksia myrskyn silmässä.
Se oli -
jännittävää.
Mitä tämä tarkoittaa?
Kävin kerran muinaiskankaiden kurssilla.
Kuvio on kelttiläinen.
Palautetaan siis kelttijuttujen kotipaikkaan.
Se voi olla missä tahansa päin Pohjois-Eurooppaa.
Hetkinen.
Näin tämän, kun listasin esineitä Larryn kanssa.
SKOTLANTI ENGLANTI
En näe saarta kartalla. -Parempaa johtolankaa ei ole.
Kysyn Margielta, haluaako hän lentää Skotlantiin.
Hukkuuko Alex yhä töihin?
Kyllä. Joskus hän on kuin muissa maailmoissa.
Kuulostaa rankalta.
Se on ollut vaikeaa lapsille. Emme ole voineet viettää aikaa yhdessä.
Tarkoitin sinua.
Olen kunnossa.
Todellako? Jokin näyttää vaivaavan sinua.
Se on vain perhejuttu.
Kun olet valmis puhumaan siitä, minä kuuntelen.
En tuomitse.
Hei! Näen saaren.
Mitä se oli?
Ilmakuoppia vain. -Onko kaikki kunnossa?
Kyllä vain. Kerran laskeuduin Rufusilla napapyörteeseen.
Kestämme kyllä sumun.
Minä en taida kestää.
Kuulosti pahalta. Onko se sitä?
Taitaa olla.
Yksi meistä jää auttamaan sinua.
Ei, menkää vain. Minä huolehdin Rufusista.
Olemme kunnon tiimi. Eikö vain, kamuseni?
Liittyyköhän kaavun kirous haaksirikkoihin?
Voi olla. Onkohan täällä ketään, jolle voisimme puhua?
Näen hädin tuskin eteemme.
Hei!
Katsokaa tätä!
Oikeasti?
Isä on jumissa patsaassa, ja sinä keräilet keppejä?
En. Tunnustelemme niiden avulla tiemme sumun läpi.
Itse asiassa tämä on aika fiksua.
Miten poistamme pahuuden kaavusta?
Saari on tyhjä.
Mitä odotit?
Kylttiä tekstillä "kirotun kaavun palautus"?
Russ?
Kaikki hyvin. Kompastuin.
Ihan kuin pihamme silloin, kun myyrät myllersivät.
Ruodot ovat tuoreita.
Joku tai jokin söi kalan hiljattain.
Miten niin "jokin"?
Hän varmaan tietää.
Huhuu?
Anteeksi? Voitko auttaa?
Kartoitin itäisten huoneiden punaiset piikit, kuten Sky pyysi.
Miltä lännessä näyttää?
Kirjaan niitä yhä.
Larry, oletpa taiteellinen.
En tiennytkään.
Tavallinen aarrekartan pohja.
Hisan maalaus muistutti rakkaudestani taiteeseen.
En ole ollut luova pitkään aikaan. Se on virkistävää.
Anna karttasi, Stan. Laitetaan ne yhteen.
Se on työn alla.
On se jotakin.
Uusi suunnitelma.
Kolutaan itäiset huoneet yhdessä.
Minä kerron punapiikkien sijainnit, ja sinä maalaat ne.
Joudun tekemään kaiken täällä.
Minne salaperäinen ystävämme meni?
Aloitetaan etsinnät tuolta.
Hei. Emme tarkoittaneet säikyttää. Olen Sky Vanderhouven.
Halusin…
Aika tylyä.
Hän näytti pelkäävän.
Yritän puhua hänelle kahdestaan.
Se olisi vähemmän uhkaavaa.
Auttakaa Margiea lentokoneen kanssa. Tapaan teidät siellä.
En halua satuttaa sinua.
En tykkää äidin vakoilusta.
Emme voi jättää häntä yksin. Nainen on karmiva.
Äiti voi tarvita apua.
Haluamme palauttaa saarelle jotain, mutta emme tiedä, miten.
Vain sen takia tulimme tänne.
Jos voit vastata pariin kysymykseen, jätämme sinut rauhaan -
ja kaivamaan.
Oletko puutarhuri?
Minulla on… Oli yrttipuutarha.
Olen ollut kiireinen.
Mieheni muuttui kiveksi.
Pahinta on, että hän tiesi siitä mutta ei kertonut minulle.
Nyt vien lapseni mahdottomiin tehtäviin,
mutta joskus pelkään yhtä paljon kuin hekin.
Puhumme Alexin kanssa kerran kuussa pienen hetken ajan,
mutta lapset omivat koko keskustelun.
Ehdin hädin tuskin tervehtiä.
He kaipaavat isäänsä, mutta minäkin kaipaan miestäni.
Äiti tarvitsee rauhaa.
Palataan rannalle.
Rakastan perhettäni hirvittävän paljon,
mutta minulla ei ole tilaa omille tunteilleni.
No niin. Anteeksi tämä vuodatus.
Halusin kysyä tästä esineestä.
Odota. Mitä tapahtui?
Tule takaisin.
Apua! Huhuu!
Lapset?
Kuka tahansa?
Huhuu!
Äidin suru on meidän syytämme.
Tiedän.
Joskus unohdan, ettei hän ole ainoastaan äitimme.
Pan? Tuo ei näytä hyvältä.
Mitä…
Sää on ihan sekaisin. -Totta virkat.
Ihan kuin olisimme lumisadepallossa, jota ravistellaan.
Palataanko äidin luo?
En edes tiedä, missä olemme.
En osaisi palata.
Hiekkaa! Olemme lähellä Margiea. Tule.
Margie! -Margie!
Jatketaan Margien etsimistä.
Olet pakottanut minut katsomaan monta elokuvaa synkistä luolista.
Yksikään ei päättynyt hyvin.
Russ! Se on hylky!
Vau.
Hylkyjen määrä on epätavallisen korkea tällä saarella.
Niinpä! Tosi siistiä.
Joskus en usko, että olemme sukua.
Todella ällöä.
Hei, Pan. Katso.
"Ronan StClairin, Dmitrin koston kapteenin lokikirja."
Eikä! Kapteenin lokikirja!
"15. päivä.
Tarinat myrskyistä, jotka upottavat Seulahin saarta lähestyvät alukset,
ovat varmasti heikkojen ja epäonnistuneiden miesten huhupuheita.
Dmitrin kosto on vain päivän matkan päässä saaresta,
ja meren pinta on peilityyni.
Pian miehistöni saa kalastaa Seulahin runsaissa vesissä -
ja ryöstellä menehtyneiden aluksia."
Niin ei selvästikään tapahtunut.
Siinä kaikki. Ei sanaakaan kirotusta kaavusta.
Mitä turskaa?
Tuo on uutta jopa minulle.
Russ. Kuuletko tuon?
Iik.
Vesi nousee. On päästävä pois täältä.
No niin. Nyt.
Se nousee.
Juokse!
Russ! Mitä sinä teet?
Viesti pullossa. Se voi olla tärkeä.
Uskomatonta, että sanon näin, mutta ole varovainen.
Yritän kyllä.
Jes! Horus voittaa!
"Kaikki täällä matkaavat. Varokaa saaren selkietä.
Se houkuttelee kaloja juonivasti.
Se kutsuu myrskyjä ja tuhoaa.
Älkää kalastako täällä. Pelastakaa itsenne. Me emme voi.
Kapteeni Ronan StClair ja Dmitrin koston miehistö."
Selkie! Tietenkin! -Mikä on selkie?
Myyttinen olento, joka on vedessä hylje ja ihminen kuivalla maalla.
Saarella on vain yksi ihminen meidän ja Margien lisäksi.
Mökin nainen. Hän on varmasti selkie.
Jätimme äidin hänen luokseen.
Äiti!
Äiti! Oletko täällä?
Täällä haisee.
Nyt ymmärrän kalanruodot.
Selkie on puoliksi hylje ja syö kalaa.
Etsimme vain äitiämme.
Anteeksi murtautuminen, mutta…
Miksi se tekee noin?
Kepit olivat harppuunoita.
Se luulee, että yritämme satuttaa sitä. Siksi se pelkää.
Äiti pitää löytää.
Äiti! -Äiti!
Rufus!
Äiti!
Russ! Pandora!
Katso, Russ! Löysin äidin!
Oletteko turvassa?
Olemme kyllä.
Äiti! Autamme sinut pois sieltä.
Tarttukaa kaapuun, jotta voin kiivetä.
Äiti. Saimme selville, että mökin nainen on selkie.
Mitä? Onko niitä todella?
Katso. Löysimme kapteenin lokikirjan ja viestin pullossa.
Ei lukeminen olekaan tylsää.
Uskomatonta.
Selkie siis aiheuttaa myrskyt ja haaksirikot.
Miten se tekee sen?
Kun selkie nousee maalle, se luo nahkansa muuttuakseen ihmiseksi.
Sen on puettava nahka, jotta se voisi palata hylkeeksi.
Selkiellä on vahva yhteys mereen,
ja kadonneen nahan sureminen aiheuttaa myrskyjä.
Onko kaapu selkien hylkeennahka?
Siksi Larry tunsi myrskyn pukiessaan sen.
Selkie varmaan luulee, että kaapu on haudattu maahan.
Nyt ymmärrän.
Joku vei selkien kaavun ja telkesi selkien saarelle -
houkuttelemaan kaloja.
Voi rukkaa.
Palautetaan selkie mereen.
Kai tämä on sinun?
Emme halua mitään.
Tulimme palauttamaan sen.
Ole hyvä?
Mahtavaa!
Voi ei! Margie!
Voi, Rufus!
Uskomatonta.
Ihmeellisiä otuksia.
Valmiina lähtöön?
Mitä siellä tapahtui? -Jäin vangiksi kuoppaan.
Vangiksi? Mitä te puuhasitte, kun äitinne oli kuopassa?
Häpesimme sitä, ettemme ajattele hänen tunteitaan.
Niin. Anteeksi, ettet saanut puhua isän kanssa.
Tiedämme, että isän -
kiire ei ole ollut helppoa sinulle.
Kerro, kun sinua turhauttaa. Kestämme sen.
Olet aina vahva meidän vuoksemme.
Mekin voimme olla vahvoja.
Kiitos, kultaseni.
Joskus uppoudun äidin rooliin ja unohdan, miten kypsiä teistä on tullut.
En halua udella perheasioista, mutta minulla on kysyttävää.
Umpikuja. Oliko se viimeinen?
Merkitsimme kaikki punaiset piikit. Olen varma siitä.
Sitten on valmista.
Kas ihmettä.
Kuvio muistuttaa kukkaa.
Minä näen jättiläiskalmarin.
Mitähän se tarkoittaa?
En tiedä.
Kerrotaan perheelle, kun he palaavat.
Rentoudutaanko kroketin parissa? -Jos saan olla pallo.
Tekstitys: Petra Rock