Dokážeš to. Jako v tělocviku.
Z toho jsem skoro propadl.
Pospěšte!
Ty dveře dlouho nevydrží!
Ten zvon!
Mám ho.
A já mám tebe.
Už tam skoro jsme!
Škrpálky, nezklamte mě!
Náš předek to kdysi dávno ukradl.
Ale patří sem.
Zrušte kletbu a odvolejte strážce!
PROKLETÍ
VZPOMÍNKOVÁ SCHRÁNKA
Nevím, kolik toho moje křehká psýcha ještě vydrží.
Cestuju ráda, ale kéž by to nebylo tak na krev.
Jste tak stateční, ale začínám pochybovat, jestli jsem vás toho neměla ušetřit.
No, to udělal táta a podívej, kde jsme.
Prostě děláme, co můžeme.
Co že jste teď tak moudří?
- Genetika. - Videohry.
Tak jdeme. Čeká nás hodně práce, aby se táta vrátil.
Vrátili jsme vše z Larryho mapy.
- Sláva. Konec šlahounů s rudými trny. - To by měl být poslední artefakt.
Jen kupka fotek Cornelia.
Jsou prokleté?
Nepřekvapilo by mě to.
Hele.
Šlahouny tady nekončí.
Vinou se trhlinou ve zdi.
Tajný pokoj v tajném křídle.
Tady se určitě není čeho bát.
Oficiální konec šlahounů s rudými trny.
A poslední artefakt k osvobození táty. Hurá do toho!
Brzdi, plašidlo. O té schránce zatím nic nevíme.
Je to krabička s rébusem.
A podle množství dílků má několik milionů variant konfigurací.
To je pro mě jako dělané.
Ne, ty taky, Russi. Opatrně. Vím, co s tebou rébusy dělají.
Mami, vážnost situace plně chápu a dokážu se ovládnout.
Skvělé. Najděme k té věci nějaké záznamy.
Doufám, že v ní bude džin.
Nad čím tu dumáš?
Nechci, aby nějaký dílek vypadl.
„Ovládnout se“ vypadá jinak.
Nejlepší námořník světa ví, jak se vyhnout potížím.
Jen to srovnávám.
Žádný rébus mě zatím nepokořil.
Ne…
Russi?
To ne.
Rébusy mě jednou přivedou do hrobu.
Ó moudrý, cestoval jsem mnoho dní a nocí, abych se učil u vašich nohou.
Cornelius?
Zdráhám se odmítnout cestovatele v nouzi.
Ale náš řád neakceptuje lidi zvenčí.
To chápu.
Mnoho lidí mně podobných
usiluje o získání pokynů od strážce posvátné Vzpomínkové schránky.
Vzpomínky?
Mohu ji vidět?
Pokud ji i jen zahlédnu, splní se tím účel mé cesty.
Inu dobrá.
Vzpomínkovou schránku
řád navrhl před mnoha generacemi
na uchování zásadních vzpomínek.
Pro ty, co se vzdali řeči,
je to způsob předávání našich zvyků mezi bratry.
Pouze ti s vyškolenou myslí dokážou odemknout rébus na jejím povrchu.
Na řešení rébusů mám talent.
To zajisté máte, avšak toto není hra,
ale náš odkaz.
Naprosto vám rozumím.
A děkuji, že jste mi to pověděl.
Odůvodněně držíte takový majestát pod zámkem.
- Ne! Vraťte to nazpět! - Cože?
Kdo jsi?
Vy mě vidíte?
Jak? Vždyť je to vzpomínka.
Odkud to máš? Odpověz!
Nejen vy máte talent na rébusy.
Není ti nic?
Myslím, že ne.
A sebe jsem měla za zbrklou.
To byl pohled.
Tvoje tělo tu bylo, ale mysl ne. A schránka zmizela!
Viděl jsem Cornelia.
A on mě.
Schránka se vzpomínkami? A vzpomínky dokonce mluví? To zní strašidelně.
Ne v dobrém smyslu.
Víš, kde se nachází ten klášter?
Prohledávaly jsme deníky a nic jsme v nich nenašly.
Bylo to někde v Himálaji.
Jak zrušit kletbu schránky, když nevíme, odkud je?
Asi to zavrhnete, ale co znova vejít do Vzpomínkové schránky,
zjistit, odkud je, a pak ji vrátit, kam patří?
To není špatný nápad.
- Není? - Ideální to není, ale šlo by to.
Fyzické nebezpečí bez cestování nehrozí. Navíc moc možností nemáme.
Špionážní mise do týlu nepřítele za slabinou zlodušské mysli.
Nemám nic proti.
Mohu mít tedy prosbu?
Jistě, Stanley, o co jde?
Rádi bychom vás s Larrym doprovodili.
Chcete jít s náma?
Ze zjevných důvodů jsme neměli opouštět dům.
Ale tentokrát je vše jinak.
Jelikož budete ve vzpomínce, nikoli na veřejnosti.
Určitě rodině budeme velmi nápomocní.
Mluvící lebky mají málo příležitostí se projít.
Jak bych mohla tu žádost odmítnout?
Vítejte na palubě.
Každý položte ruku na schránku.
A pamatujte, mohou vás vidět a slyšet.
Jde se na to.
Ale ne! Kde je Linda?
Nedotýkala se schránky, tak není s námi.
To je na houby. Výlet by si užila.
Jsme v zapovězeném křídle?
Měli jsme být v klášteře.
Udělal jsem to samé, co minule. Nevím, proč ne…
Počkat.
Tady je to malinko posunuté.
Každý je asi jiná vzpomínka.
- Jako přepínání programů na ovladači. - Hele.
Bezpečností systém teprve stavěli.
- Takhle si to pamatujete? - Nebyli jsme vzhůru.
Obživli jsme, až starý Corny zkameněl.
Russi, je ti jasné, jak to funguje?
- Pomůžu ti. - Chápu vypnutí a zapnutí.
Přechody mezi vzpomínkami řeším.
Ano.
Tak se radovat nad krabicí kovářského nářadí? Nevídané.
Kde je to zatracené zaříkadlo.
Ano. Tady je.
„Zvuk oceli řinčí,
z výhně Vulkánovy se vztyčí!“
Co…
Je tam někdo?
Zaslechl nás!
Chyť je!
Je to vzpomínka. Nic nehrozí.
Že?
No, nejsem si tím jistý.
Vzpomínka nebo ne, mizíme.
Rychle! Přepni!
Snažím se.
Honí nás kovové monstrum. Snaž se víc!
Asi to mám.
Stane, Larry, rychle!
Ruce na schránku.
Božínku.
Musíme se vrátit.
Russi? Vrátíš nás tam?
Ano, asi jo.
Nevím přesně, kde jsou.
Ani kde jsme my.
Červen 1909.
Pomohlo to?
Červen 1909?
Dva měsíce před posledním zápisem v deníku.
Dva měsíce před jeho zkameněním.
Skvělý. Stan a Larry uvízli někde před tím.
Hurá pro ně.
Je…
Schovejte se.
…na místě expedice.
Ten region studuji léta.
Nikdo jiný vás k tlatoanijské obraně nevezme.
Ta truhla bude ústředním bodem mé kolekce.
Takže kde je?
Bez urážky, ale máte všelijakou reputaci, Vanderhouvene.
Až budeme v Mexiku, zavedu vás přímo na místo.
Proč bych vám měl věřit,
když tucet mužů s univerzitními diplomy tvrdí, že to vůbec neexistuje?
Protože žádný akademik nevzal v úvahu,
že se řeka za čtyři století posunula na západ.
Razím si vlastní cestu.
Pokud expedici zaplatíte, zavede vás rovnou k truhle.
Tlatoanijská obrana mě fascinuje léta.
Mohu jen snít o obrovské moci, jakou by taková akvizice znamenala.
- Vše zařiďte. - Výborně, Vanderhouvene.
Souvisí truhla s rodinným prokletím?
Načasování by sedělo.
Jukněme se, co ten páprda plánuje.
Ten tunel neznám.
Hele.
Tam visí přesýpací hodiny.
A ani šlahouny tu nejsou.
Co se asi celé ty roky tam vzadu skrývalo?
Velké kovové dveře jako od trezoru.
Co je nebezpečnější než prokleté věci, že musí být pod zámkem?
Už jsem to pochopil.
Je to spíš šifra na časový vstup než…
Kdo jsi?
Máš moji schránku?
Není vaše. Ukradl jste ji.
Pamatuj, ty chuligáne!
Budeš želet dne, kdy jsi sem vkročil.
Neodpovíš-li na mé otázky,
budu nucen přistoupit k nepříjemnému.
Jak nepříjemnému?
Ošklivé pohledy? Pasivně agresivní poznámky?
Dle tvé svéhlavosti vidím, že musím být přesvědčivější.
Tak jo, všechno vám povím.
Jsem váš prapraprapravnuk, Horus Vanderhouven.
Ty? Můj potomek?
To nemyslím.
Myslíte, že s vámi chci být spřízněn? Lakotou špiníte rodinný odkaz.
Jak se opovažuješ?
Jak se opovažujete vy?
Vy za vše můžete. Ani nejste skutečný.
Jen vzpomínka.
A ty jsi prolhaný zloděj,
co se sem vloupal, aby ukradl mé cennosti.
Jak by se zloděj mohl vyznat v zapovězeném křídle?
Jak víš, jak této části říkám?
Protože tady bydlím.
Vím o zlaté paviání hlavě z Konga.
O věštebné misce pana Peckmina.
A o zcizení schránky z himálajského kláštera.
Z toho na hoře Kašmanika?
Nebyla to Kašmanika, ty ignorante.
Byla to Adrsya.
To dokazuje, že jsi jen šarlatán. Nic víc.
Co to Russ vyvádí?
Lstí z Cornelia získal informaci o umístění kláštera.
No jo, načapal jste mě.
Když mě se schránkou pustíte, slíbím vám, že vaše tajemství nikomu neprozradím.
Ovšemže neprozradíš.
Odsud se totiž nedostaneš.
Vždyť jsem rodina!
Můžeš se jmenovat Vanderhouven, ale moje rodina nejsi.
Dobře jsi to z něj vymámil, bráško.
Díky, ale bez schránky se odsud nedostaneme.
Ani za Stanleym a Larrym.
Ten chlap je prostě chodící lednice plná tajemství.
Jo, mám hlad.
Sejf v bance.
Jestli ji tam zamkne, nevrátíme se.
Tentokrát mám plán.
Pojďte tudy.
Hej!
Kolik otrapů tu mám?
Byla by škoda je rozbít.
Určitě mají jedinečně prokletou historii.
Ať vás to ani nenapadne.
Zkoušíte mě?
- Tak jo. - Počkejte.
Fajn.
- Co chcete? - Chci tu schránku, ať můžeme odejít.
Nikdy.
Škoda.
Ne!
Russi, chytej!
Slez ze mě!
Chci od vás být co nejdál. I vzpomínka na vás je hrozná.
Russi, chytej!
Můžeme.
Zastávka před návratem domů.
To ne, Larry!
Nech ho být, ty rezatá plechovko!
Hej, buď milá.
Dělal mi jen rychlý sestřih. A jmenuje se Hank.
Hanka proklel rozzlobený kovář, ale ani muk.
Je na to vcelku citlivý.
To mě mrzí, Hanku.
Díky za sestřih.
Nashle na druhé straně.
Tak dobře.
Pojďme domů.
Ahojky, chyběla jsem ti?
Je fajn být doma, ale Hank mi bude chybět.
Možná tu pořád někde je.
Měli bychom ho najít.
Jako super, ale vraťme nejdříve schránku na horu Adrsya.
Hrozně nás mrzí, že Cornelius ukradl vaši schránku.
- Nevím, zda jsou vaše příběhy zachovány. - Vzpomínky tam zůstaly.
Byly jen uzamčeny, aby je zloděj neznesvětil.
Jako rozdělení hard disku.
Chytré.
Poslední artefakt měl zrušit kletbu. Za tátou!
Těším se, až mu povím o Corneliovi.
Mám tolik otázek.
Už jdeme, Alexi.
To ne.
Pořád je z něj kámen?
Já to nechápu. Měl to být poslední artefakt.
Co máme dělat dál?
Prohlédli jsme všechno.
Až na místnost, o jejíž existenci jsme donedávna nevěděli.
Za přesýpacíma hodinama je ta chodba ze vzpomínky.
A poslední šlahoun s červenými trny.
- Vede přímo do Corneliova sejfu. - Bohudík si kombinaci pamatuju.
Překlad titulků: Kateřina Jabůrková