Du kan godt. Ligesom i idrætstimen.
Jeg dumpede næsten i idræt.
Skynd dig.
Døren kan snart ikke holde mere.
Klokken!
Jeg har den!
Og jeg har dig.
Vi er der næsten.
Svigt nu ikke, sko!
Vores forfader stjal den fra dig for længe siden. Den hører til her.
Ophæv forbandelsen, og send vagthunden væk!
Min skrøbelige psyke kan snart ikke klare mere.
Jeg kan godt lide rejserne, men ikke når vi næsten dør.
I er begge to meget modige, men jeg tror alligevel,
jeg burde have skånet jer for det her.
Det gjorde far, og se, hvordan det endte.
Vi gør alle tre vores bedste.
Hvordan er I blevet så kloge?
-Genetik. -Computerspil.
Kom. Vi har stadig nok at gøre, hvis vi skal have far tilbage.
Vi har afleveret alt på Larrys kort. Her ender den røde tornebusk.
Det burde været det sidste artefakt, vi mangler.
Det er bare nogle billeder af Cornelius.
-Er de forbandede? -Ha! Det skulle ikke undre mig.
Se. Tornebusken ender ikke her. Den fortsætter gennem revnen i muren.
Et skjult rum i en skjult fløj. Der er nok ikke noget bekymrende herinde.
Og her er officielt enden på den røde tornebusk.
Og sidste artefakt, før vi befrier far. Kom så!
Rolig, Speedy. Vi ved stadig intet om den æske.
Wow. Det er et puslespil.
Og med så mange brikker kan der være millioner af forskellige kombinationer.
Det er lige noget for mig.
Du skal også passe på, Russ. Jeg ved, hvordan du er med gåder.
Mor, jeg forstår situationens alvor, og jeg skal nok styre mig.
Godt. Lad os se, om der er skrevet noget om den æske.
Jeg håber, der er en ånd i den.
-Hvad laver du? -Jeg ville undgå, at brikkerne faldt ud.
Det er ikke at styre sig.
Verdens bedste sømænd ved, at de skal undgå kastevinde.
Jeg ordner den bare lige.
Ingen puslespil kan slå mig.
Jeg ville ikke...
Ups. Russ?
Åh nej.
Min besættelse af puslespil bliver min undergang.
Oh, du vise, jeg har rejst mange dage og nætter for at lære for dine fødder.
Cornelius?
Jeg nærer modvilje mod at afvise en rejsende i nød.
Men vores orden optager ikke fremmede.
Jeg forstår. Der må være mange mænd som mig,
som ønsker vejledning fra vogteren af den hellige mindeæske.
Minder?
Må jeg se den?
Selv et glimt af æsken vil gøre det hele rejsen værd.
Ja, så lad gå.
Mindeæsken blev fremstillet af vores orden for utallige generationer siden
for at opbevare vores vigtigste minder.
For de af os, som har opgivet talens brug,
er den en måde at videreføre vore skikke til vore brødre.
Kun de med dygtige hjerner kan løse puslespillet på ydersiden.
Jeg har altid haft talent for puslespil.
Det har De sikkert, men det her er ingen leg.
Det er vores eftermæle.
Det forstår jeg fuldstændig.
Tak, fordi du ville dele den med mig.
Det er rigtigt af jer at låse en så majestætisk genstand inde.
-Nej! Læg den tilbage! -Hvad?
Hvem er du?
Kan du se mig?
Hvordan? Er du ikke et minde?
-Hvordan fik du fat i den? Svar mig! -Andre end dig er gode til puslespil.
Russ? Er du okay?
Det tror jeg.
Jeg troede, jeg var den uforsvarlige.
Sikke et syn. Din krop var her, men dit sind var fjernt, og æsken var væk.
Jeg så Cornelius.
Og han så mig.
En æske med Cornelius' minder? Og de kan tale med dig?
Selv jeg finder det uhyggeligt. Og ikke på den gode måde.
Kunne du se, hvor klosteret lå?
Vi har ledt i arkivet, men uden at finde det omtalt.
Det var i Himalaya et sted.
Hvordan ophæver vi forbandelsen, hvis vi ikke ved, hvor æsken er fra?
I går næppe med til det, men vi kan gå ind i mindeæsken igen,
se, hvor den kommer fra, og aflevere den der.
Det er ikke nogen dårlig idé.
-Er det ikke? -Ikke ideel, men det kunne virke.
Ingen umiddelbar fysisk fare, ingen rejser.
Og vi har ikke så mange andre muligheder.
En spionmission bag fjendens linjer for at finde den onde bagmands svaghed?
Den er jeg med på.
-Må jeg udtrykke et ønske? -Ja, Stanley. Hvad er det?
Larry og jeg vil gerne ledsage jer på eventyret.
Vil I med?
Vi må ikke forlade huset af indlysende årsager.
Det behøver vi ikke denne gang.
For det er bare i et minde, ikke ude blandt folk.
Vi mener, vi kan være en stor hjælp for familien.
Og vi talende kranier har meget få muligheder for udflugter.
Det kan jeg vist ikke sige nej til.
Velkommen om bord, venner.
Læg jeres hånd på æsken.
Og husk, at de kan se jer og høre jer.
Vi springer ud i det.
Åh nej! Hvor er Linda?
Hun rørte ikke æsken, så hun er nok uden for mindet.
Øv, hun ville have elsket en udflugt.
Vi er stadig i den forbudte fløj. Skulle vi ikke ud i klosteret?
Jeg gjorde ligesom før. Jeg ved ikke, hvorfor den ikke...
Lige et øjeblik. Den brik sad derovre.
Hver brik må være et andet minde.
Som kanalerne på en fjernbetjening.
Se her. Sikkerhedssystemet bliver stadig bygget.
-Husker I det sådan her? -Nej, vi var ikke vågne endnu.
Det gjorde vi først, da Corny var blevet forstenet.
Russ, har du problemer med at regne den ud?
-Jeg kan hjælpe. -Jeg kan godt tænde og slukke.
Det kniber med at springe mellem minderne.
Ja...
Jeg har aldrig set nogen være så glad for en stor kasse smedeværktøj.
Hvor er nu den forbistrede besværgelse?
Ja, der er den.
"Græder lyden af stål.
Stig op fra Vulcanus' esses bål!"
Hvad...
Er her nogen?
Han hørte os!
Fang indtrængerne!
Han er et minde. Han kan ikke gøre os noget. Vel, Russ?
Det er jeg ikke så sikker på.
Minde eller ej, vi skal ud herfra.
-Skynd dig at skifte kanal! -Jeg prøver.
Vi bliver jagtet af et metalmonster. Prøv igen!
Jeg har den.
Stanley, Larry, skynd jer!
Læg hånden på æsken.
Du milde!
Vi må tilbage efter dem.
-Russ, kan du få os tilbage? -Ja, det tror jeg.
Jeg ved bare ikke, hvor de er. Eller hvor vi er.
Juni 1909. Hjælper det?
Juni 1909?
Kun to måneder, før Cornelius' dagbog slutter.
Og før han sandsynligvis blev til sten.
Super. Så ved vi, at Stanley og Larry er fanget før det. Vi henter dem.
Hvis den er der...
Gem jer!
...er en ekspedition måske på sin plads.
Jeg har studeret egnen i årevis.
Kun jeg kan føre Dem til Tlatoani'ens Værn.
Skrinet bliver centralt i min samling.
Så hvor er det?
Undskyld, men jeg har hørt, at De ikke er så pålidelig.
Jeg fører Dem til det nøjagtige sted, når vi kommer til Mexico.
Hvorfor skulle jeg tro på Dem, når adskillige universitetsuddannede mænd
fortæller mig, at genstanden slet ikke findes?
Fordi ingen af disse lærde har taget højde for,
at floden har rykket sig vestpå gennem fire århundrede.
Jeg skaber min egen vej.
Hvis De finansierer ekspeditionen, vil den vej føre Dem til skrinet.
Tlatoani'ens Værn har fascineret mig i årevis.
Den umådelige magt, en sådan anskaffelse ville give, er næsten ubegribelig.
-Få det arrangeret. -Javel, hr. Vanderhouven.
Kan skrinet have noget med forbandelsen at gøre?
Tidspunktet passer.
Så lad os se, hvad den gamle gargoil pønser på.
Den tunnel har jeg aldrig set.
Se. Det er her, timeglasset plejer at hænge.
Og tornebusken er her slet ikke.
Hvad har mon skjult sig deromme alle disse år?
Det er en stor metaldør. Som en krypt.
Hvad skal låses inde, som er farligere end resten af de forbandede genstande?
Nu forstår jeg mindeæsken.
Koden er baseret på kronologi og ikke...
Hvem er du?
Og hvor har du min mindeæske fra?
Det er ikke din. Du har stjålet den.
Hør godt efter, din bølle.
Du vil fortryde den dag, du brød ind i Tornely-palæet.
Hvis du ikke besvarer mine spørgsmål,
tvinger du mig til at blive mere og mere ubehagelig.
Hvor ubehagelig?
Vrede blikke? Passiv-aggressive kommentarer?
Jeg kan se på din stædighed, at jeg må være mere overbevisende.
Okay, jeg skal nok fortælle det hele.
Jeg er dit tiptiptipoldebarn, Horus Vanderhouven.
Dig? Min efterkommer?
Det tror jeg næppe.
Tror du, jeg har lyst til at være det? Du ødelagde familien med din grådighed.
Hvor vover du?
Nej. Hvor vover du? Det hele er din skyld.
Og du findes slet ikke. Du er kun et minde.
Og du er en løgnagtig, middelmådig tyv,
som har sneget sig ind i mit hjem for at rapse mine ejendele.
Hvis jeg var en tyv, hvordan kender jeg så den forbudte fløj?
Hvordan ved du, at jeg kalder den det?
Fordi jeg bor her.
Jeg kender også til bavianhovedet, du stjal i Congo.
Og sandsigerskålen, du franarrede hr. Pechmin.
Og at du stjal mindeæsken fra klosteret i Himalaya.
Du ved, det på Kashmanika-bjerget.
Ha! Det var ikke Kashmanika, din ignorant.
Det var Adrsya. Det beviser, at du blot er en svindler.
Hvad laver Russ?
Han narrer Cornelius til at afsløre, hvor klosteret ligger.
Du har ret. Der fik du mig.
Men giv mig æsken, og slip mig fri,
så lover jeg, at jeg aldrig fortæller det til nogen.
Selvfølgelig ikke. Jeg sørger for, at du aldrig kommer ud.
Vi er jo i familie!
Du bærer måske navnet Vanderhouven, men vi er ikke i familie.
-Flot, at du fik oplysningen ud af ham. -Tak.
Men vi må have æsken, hvis vi vil ud herfra.
Og redde Stanley og Larry.
Manden er jo nærmest et tagselvbord af hemmeligheder.
Ja, jeg er sulten.
Det ligner en bankboks.
Hvis han låser æsken inde, får vi den aldrig ud.
Denne gang har jeg en plan. Kom, denne vej.
Hallo!
Hvor mange ubudne gæster er her?
Det ville være synd at smadre de her.
De har sikkert en enestående forbandet historie.
Det tør du ikke.
-Vil du prøve? Værsgo. -Vent.
Ja ja da. Hvad vil I?
Vi vil have æsken, så vi kan komme hjem.
Aldrig.
-Bare ærgerligt. -Nej!
Russ! Du ordner det!
Slip mig, din møgunge!
Jeg har slet ikke lyst til at røre dig. Selv mindet om dig stinker!
Russ, grib!
Klar.
Ét stop, før vi tager hjem.
Åh nej! Larry!
Slip ham, din rustne blikspand!
Tal pænt.
Han studser mig bare. Og hans navn er Hank.
Hank blev forbandet af en vred smed, men I skal ikke sige noget.
Det er et følsomt emne.
Det er jeg ked af, Hank.
Tak for studsningen. Vi ses på den anden side.
Okay.
Lad os komme hjem.
Hej, har du savnet mig?
Godt at være hjemme, men jeg vil savne Hank.
-Han er her måske et sted. -Lad os finde ham.
Det er fint, men lad os få æsken tilbage til Adrsya-bjerget først.
Vi er så kede af, at Cornelius stjal jeres mindeæske.
Jeg ved ikke, om jeres historier stadig er der.
Vores minder blev ikke slettet.
De blev blot låst inde, hvor ingen tyv kunne finde dem.
En partition af harddisken. Smart.
Det burde ophæve forbandelsen. Vi må hjem til far.
Han skal vide, at vi mødte Cornelius.
-Jeg har så mange spørgsmål. -Vi er på vej, Alex.
Åh nej. Han er stadig af sten.
Det forstår jeg ikke. Det var det sidste artefakt.
Hvad skal vi ellers gøre?
Vi har tjekket alle rummene.
Bortset fra det, vi ikke vidste, eksisterede.
Se bag timeglasset! I gangen vi så i mindet.
Der er én rød tornebusk tilbage.
Den fører direkte til Cornelius' krypt.
Heldigvis kan jeg huske koden.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve