אתה מסוגל, מותק.
בדיוק כמו בשיעור התעמלות.
כמעט נכשלתי בהתעמלות.
מהר!
הדלת הזו לא תחזיק מעמד עוד זמן רב.
הפעמון!
תפסתי.
ואני תפסתי אותך.
כמעט הגענו!
נעליים, אל תאכזבו אותי עכשיו!
אבותינו גנבו את זה ממך לפני זמן רב.
אבל זה המקום הראוי של זה.
בטל בבקשה את הקללה וגרש מכאן את כלב השמירה שלך!
"המשפחה המקוללת"
- תיבת הזיכרון -
אני לא יודע כמה עוד יכולה הנפש השברירית שלי לסבול.
כן, אני אוהבת את הנסיעות, אבל לא את הקטע שאנחנו כמעט מתים כל הזמן.
שניכם נהגתם באומץ רב, אבל יש בי חלק שתוהה
אם הייתי צריכה לגונן עליכם מכל זה.
זה מה שאבא עשה. תראי לאן זה הוביל אותנו.
היי, כולנו עושים כמיטב יכולתנו.
איך נעשיתם נבונים כל כך?
גנטיקה. -משחקי מחשב.
בואו נלך.
מצפה לנו עוד עבודה רבה כדי להחזיר את אבא.
החזרנו את כל הדברים האחרים שהיו במפה של לארי.
סוף כל סוף הגענו לקצה צמח הקוצים האדומים.
זה אמור להיות הפריט האחרון שאנחנו צריכים כדי להחזיר את אבא.
אבל אלה סתם כמה תמונות של קורנליוס.
הן מקוללות?
זה לא יפתיע אותי.
תראו.
הצמח הקוצני לא מסתיים כאן.
הוא נמשך דרך הסדק הזה בקיר.
חדר נסתר בתוך אגף נסתר.
אני בטוחה שאין ממה לחשוש כאן.
זה הקצה הרשמי של צמח הקוצים האדומים.
והפריט האחרון לפני שנשחרר את אבא.
בואו נעשה את זה!
רק רגע, זריזי.
אנחנו עוד לא יודעים שום דבר על הקופסה הזו.
וואו, זו קופסת פאזל.
ולפי מספר החלקים,
יש מיליון אפשרויות שונות.
השם שלי כתוב על זה.
גם אתה, ראס. זהירות. אני מכירה אותך עם פאזלים.
אימא, אני מבין את חומרת המצב ואשלוט בעצמי.
יופי. בואו נחפש רישום כלשהו של הדבר הזה.
אני מקווה מאוד שיש ג'יני בפנים.
מלח, מה אתה עושה?
לא רציתי שהחלקים ייפלו ויאבדו.
אתה לא שולט בעצמך.
גם המלח הטוב בעולם יודע שעליו להתרחק מרוחות פתאומיות.
אני רק מיישר את זה.
אין פאזל שיכול לנצח אותי.
במקומך לא הייתי…
אוי, לא. ראס?
אוי, לא.
ידעתי שהכפייתיות שלי לפאזלים תביא לנפילה שלי.
איש נבון, נסעתי ימים ולילות רבים כדי ללמוד לרגליך.
קורנליוס?
אני לא רוצה לסרב לנווד במצוקה,
אך המסדר שלנו לא מקבל זרים.
אני מבין.
ודאי יש אנשים רבים כמוני
שמנסים לזכות בהוראות משומר קופסת הזיכרון הקדושה.
זיכרונות?
אוכל לראות אותה?
מבט חטוף בקופסה יספיק כדי שהמסע שלי ישתלם.
בסדר.
קופסת הזיכרון נוצרה
על ידי המסדר שלנו לפני דורות רבים…
כדי לאחסן בה את הזיכרונות החשובים ביותר שלנו.
לאלה מאיתנו שוויתרו על דיבור,
זו דרך להעביר את המנהגים שלנו מאח לאח.
רק בעלי מיומנות שכלית יכולים לפתור את הפאזל החיצוני.
תמיד הייתי מוכשר בפאזלים.
אני בטוח, אבל זה לא משחק.
זו המורשת שלנו.
אני מבין בהחלט
ואני מודה לך שהראית לי אותה.
נכון מצדכם שאתם נועלים דבר חשוב כל כך.
לא! תחזיר את זה! -מה?
מי אתה?
אתה רואה אותי?
איך? חשבתי שאתה זיכרון.
איך השגת את זה? ענה לי!
אתה לא היחיד שטוב בפתרון פאזלים.
ראס, אתה בסדר?
אני חושב.
חשבתי שאני הפזיזה בינינו.
זה היה מוזר מאוד.
הגוף שלך היה כאן, אך המוח שלך היה מרוחק והקופסה נעלמה.
ראיתי את קורנליוס.
והוא ראה אותי.
קופסה שיש בה את הזיכרונות של קורנליוס? והם יכולים לדבר?
זה מפחיד אפילו אותי.
ולא במובן חיובי.
אתה יודע איפה היה המנזר הזה?
חיפשנו ביומנים ולא מצאנו כל אזכור לו.
הוא היה בהרי ההימלאיה.
איך אנחנו אמורים לבטל את הקללה של הקופסה אם אנחנו לא יודעים מאיפה היא באה?
אני מניח שתיירטו את הרעיון, אבל מה דעתכן שנחזור לקופסת הזיכרון
כדי לגלות מאיפה היא באה ולהחזיר אותה למקומה הראוי?
זה לא רעיון רע.
לא?
זה לא אידיאלי, אבל זה עשוי לעבוד.
לא צפויה סכנה גופנית, לא נצטרך לנסוע
וחוץ מזה, אין לנו הרבה אפשרויות אחרות.
משימת ריגול מעבר לקווי האויב כדי לגלות את נקודת התורפה של גאון מרושע!
אני יכולה לזרום עם זה.
אז אני יכול לבקש בקשה?
ודאי, סטנלי. מה?
לארי ואני רוצה להתלוות אליכם
בהרפתקה שלכם.
אתם רוצים לבוא איתנו?
לא רציתם שנצא מהבית ואנחנו מבינים למה,
אבל הפעם לא נצטרך לעזוב.
כי תהיו רק בתוך זיכרון. לא בציבור.
אנחנו מאמינים שנוכל לעזור רבות למשפחה.
חוץ מזה, לגולגולות מדברות אין הרבה הזדמנויות לצאת.
לניסוח כזה, איך אני יכולה לסרב?
ברוכים הבאים, חברים.
עכשיו, כולם, הניחו ידיים על הקופסה.
וזכרו, הם רואים ושומעים אתכם.
הנה זה בא.
אוי, לא! איפה לינדה?
היא לא נגעה בקופסה, אז היא בטח מחוץ לזיכרון.
באסה. היא הייתה נהנית מהטיול.
אנחנו עדיין באגף האסור?
חשבתי שנגיע למנזר.
עשיתי מה שעשיתי בפעם שעברה.
אני לא יודע למה…
רק רגע.
החלק הזה זז הצידה.
נראה שכל אחד מהם הוא זיכרון אחר.
כמו כשמחליפים ערוץ בשלט.
תראו את זה.
הם היו במהלך התקנת מערכת האבטחה.
כך אתה זוכר את זה מאז?
לא, לא היינו ערים אז.
התעוררנו רק אחרי שקורני הזקן התאבן.
ראס, אתה מתקשה לפתור את זה?
אני יכולה לעזור. -אני מבין איך להפעיל את זה,
אני עדיין עובד על קפיצה בין זיכרונות.
כן.
מעולם לא ראיתי מישהו מאושר כל כך מקופסה גדולה של כלי נפחות.
איפה הלחש הארור הזה?
כן. הנה הוא.
"צליל פלדה זועק.
ממכבש וולקן, קום!"
מה…
יש כאן מישהו?
הוא שמע אותנו!
תפוס את הפולשים!
הוא רק זיכרון. הוא לא יכול לעשות שום דבר.
נכון, ראס?
אני לא בטוח.
זיכרון או לא, אנחנו מסתלקים מכאן.
תחליף ערוץ מהר.
אני מנסה.
רודפת אחרינו מפלצת מתכת. נסה יותר!
אני חושב שהצלחתי.
סטנלי, לארי, מהר!
שימו ידיים על הקופסה.
אוי, לא.
אנחנו צריכים לחזור ולהציל אותם.
ראס, אתה יכול להחזיר אותנו לשם?
אני חושב שכן.
אני פשוט לא יודע איפה הם בדיוק.
או איפה אנחנו לצורך העניין.
יוני 1909.
זה עוזר?
יוני 1909?
זה רק חודשיים לפני שקורנליוס הפסיק לכתוב ביומן.
וחודשיים לפני שהוא הפך לאבן כנראה.
מעולה. אז אנחנו יודעים שסטנלי ולארי לכודים איפשהו לפני זה.
בואו נלך להציל אותם.
אם זה שם כפי שאת אומרת…
מהר, התחבאו.
אז המשלחת הזו תצליח.
אני חוקרת את האזור כבר שנים.
אני היחידה שיכולה לקחת אותך למגננת טלטואני.
התיבה הזו תהיה מרכז האוסף שלי.
עכשיו, איפה היא?
אל תיפגע, אבל שמעתי שאתה לא אמין במיוחד, מר ונדרהובן.
אוביל אותך למיקום המדויק ברגע שנגיע למקסיקו.
למה שאאמין לך
כשתריסר אנשים עם תארים מאוניברסיטאות
אומרים לי שדבר כזה לא קיים בכלל?
כי כל המלומדים האלה לא הביאו בחשבון את העובדה
שהנהר זז מערבה ב-400 השנים האחרונות.
אני סוללת דרך משלי.
ואם תממן את המשלחת, הנתיב הזה יוביל אותך ישר לתיבה.
מגננת טלטואני מסקרנת אותי כבר שנים.
את הכוח העצום הטמון בה אפשר רק לדמיין.
הכיני הכול.
בסדר גמור, מר ונדרהובן.
אתם חושבים שהתיבה הזו קשורה לקללה המשפחתית?
זה מסתדר מבחינת העיתוי.
אז בואו נבדוק מה זומם הגרגויל הזקן.
לא ראיתי את המנהרה הזו מעולם.
תראו.
שם בדרך כלל תלוי שעון החול.
והצמח הקוצני לא כאן.
מעניין מה הסתתר שם כל השנים האלה.
זו דלת מתכת גדולה, כמו כספת.
איזה דבר הוא צריך לנעול שהוא מסוכן יותר
מאשר הדברים המקוללים כאן?
עכשיו אני מבין את קופסת הזיכרון.
הצופן מבוסס על קלט כרונולוגי ולא…
מי אתה?
ואיך השגת את קופסת הזיכרון שלי?
היא לא שלך. גנבת אותה.
שמע, חוליגן שכמוך,
אתה תצטער על היום
שבו הסגת גבול באחוזת אבן-קוץ.
אם לא תענה על השאלות שלי,
איאלץ להיעשות בלתי נעים.
כמה בלתי נעים?
כלומר, מבטים חצופים, הערות של סבילות תוקפנית?
אני רואה לפי העקשנות שלך שאצטרך להיות משכנע יותר.
בסדר, בסדר. אספר לך הכול.
אני הנין של הנין שלך
הוראס ונדרהובן.
אתה? צאצא שלי?
לא נראה לי.
היי, אתה חושב שאני רוצה להיות קרוב משפחה שלך?
אתה זה שהרס את השושלת המשפחתית בתאוות הבצע שלך.
איך אתה מעז?
לא. איך אתה מעז?
הכול באשמתך.
חוץ מזה, אתה לא אמיתי בכלל.
אתה סתם זיכרון.
ואתה שקרן וגנב עלוב
שהתגנב לביתי כדי לבזוז את חפציי יקרי הערך.
אילו הייתי סתם גנב, איך הייתי מכיר את האגף האסור טוב כל כך?
איך אתה יודע שכך אני מכנה את האזור הזה?
כי אני גר כאן.
כך אני יודע גם על ראש הבבון המדבר שגנבת מקונגו.
או על קערת העתידות שהשגת במרמה ממר פקמין.
או שגנבת את קופסת הזיכרון הזו ממנזר בהרי ההימלאיה.
אתה יודע, זה שבהר קשמניקה?
הא! זה לא היה בקשמניקה, בור שכמוך.
זה היה באדרסיה.
זו הוכחה שאתה סתם רמאי.
מה ראס עושה?
הוא רימה את קורנליוס וגרם לו לחשוף את מיקום המנזר.
נכון. עלית עליי.
אבל אם תחזיר לי את הקופסה ותשחרר אותי,
אני מבטיח שלא אגלה לאף אחד את הסודות שלך.
ודאי שלא תעשה זאת
כי אני אוודא
שלא תצא מכאן מעולם.
אבל אני בן משפחה.
אולי אתה נושא את השם ונדרהובן, אבל אתה לא בן משפחה.
כל הכבוד שסחטת ממנו את המידע, אח גדול.
תודה,
אבל אנחנו צריכים להשיג את הקופסה חזרה אם אנחנו רוצים לצאת מכאן.
וללכת להציל את סטנלי ואת לארי.
הבחור הזה הוא ממש מזנון אכול כפי יכולתך של סודות.
כן, אני רעבה.
זה נראה כמו כספת של בנק.
אם הוא ינעל שם את הקופסה, לא נצא מכאן לעולם.
הפעם יש לי תוכנית.
בואו איתי.
היי!
כמה מסיגי גבול נמצאים כאן?
יהיה חבל לשבור אותם.
אני בטוחה שיש להם עבר מקולל יחיד במינו.
את לא תעזי.
רוצה לנסות אותי?
קדימה. -עצרי.
בסדר.
מה את רוצה?
אנחנו רוצים רק את הקופסה הזו כדי שנוכל לחזור הביתה.
לעולם לא.
חבל מאוד.
לא!
ראס, עשה את הקטע שלך!
רדי ממני, יצור שכמוך!
תאמין לי, אני לא רוצה להיות בקרבתך בכלל.
אפילו הזיכרון שלך מסריח!
ראס, תפוס!
מוכן.
תחנה אחת לפני שנחזור הביתה.
אוי, לא. לארי!
עזוב אותו, דלי חלוד שכמוך!
היי, תהיי נחמדה.
הוא רק מספר אותי. ושמו הנק.
מתברר שנפח זועם הטיל קללה על הנק, אבל אל תדברו על זה,
הוא די רגיש בנושא.
מצטערת, הנק.
תודה על התספורת.
נתראה בצד השני.
בסדר.
בואו נחזור הביתה.
היי, ילדונת. התגעגעת אליי?
טוב לחזור הביתה, אבל אתגעגע אל הנק.
אולי הוא עדיין כאן.
בוא נלך לחפש אותו.
כל זה טוב ויפה, אבל קודם עלינו להחזיר את הקופסה הזו להר אדרסיה.
אנחנו מצטערים מאוד שקורנליוס גנב את קופסת הזיכרון שלכם.
אני לא יודעת אם נותרו בה סיפורים שלכם.
הזיכרונות שלנו לא נמחקו.
הם היו פשוט נעולים במקום שגנב לא יוכל להשחית.
יצרתם מחיצות בכונן הקשיח.
נבון.
זה אמור להיות הפריט האחרון שישים קץ לקללה. בואו נלך אל אבא!
אני כבר מתה לספר לו שפגשנו את קורנליוס.
יש לי המון שאלות אליו.
אנחנו בדרך, אלכס.
אוי, לא.
הוא עדיין מאובן?
אני לא מבין.
זה אמור היה להיות הפריט האחרון.
מה עוד אנחנו אמורים לעשות?
בדקנו בכל החדרים.
מלבד זה שלא ידענו שקיים עד עכשיו.
תראו, מאחורי שעון החול, במסדרון שראינו בזיכרון.
יש עוד פיסה אחת של צמח קוצים אדומים.
והוא מוביל ישירות לכספת של קורנליוס.
למזלנו, אני זוכר את הצופן.
תרגום: אסף ראביד