Du fixar det. Precis som på gympan.
Jag fick nästan F i gympa.
Skynda!
Dörren håller inte länge till!
Klockan!
Jag har den.
Och jag har dig.
Vi är nästan framme!
Dojjor, svik mig inte nu!
Vår förfader stal den här för länge sedan.
Den hör hemma här.
Återkalla förbannelsen och få bort vakthunden!
Jag vet inte hur mycket mer mitt bräckliga psyke klarar.
Jag gillar resandet, inte det konstanta nästan döendet.
Ni har varit så modiga, men en del av mig undrar
-om jag borde ha skyddat er från det här. -Det är vad pappa gjorde. Se hur det gick.
Vi gör alla vårt bästa.
Hur blev ni så kloka?
-Gener. -Videospel.
Då går vi. Vi har mycket att göra om vi ska få tillbaka pappa.
Vi har återlämnat allt annat på Larrys karta.
Äntligen, slut på röda törnen.
Här är artefakten som ger oss pappa tillbaka.
Det är bara bilder på Cornelius.
-Är de här förbannade? -Skulle inte förvåna mig.
Titta.
Törnbusken slutar inte här. Den går igenom sprickan i väggen.
Ett dolt rum i den dolda flygeln.
Det finns säkert inget att oroa sig för där.
Det officiella slutet på de röda törnena.
Sista artefakten innan vi befriar pappa. Då kör vi!
Vänta, Snabben. Vi vet inget om asken än.
Wow. Det är en pusselask.
Med tanke på antal delar,
kan det finnas miljontals olika möjligheter.
Den är som gjord för mig.
Du också, Russ. Försiktigt. Jag vet hur du blir med pussel.
Mamma, jag vet situationens allvar, jag ska behärska mig.
Toppen. Vi går och kollar om det står nåt om asken.
Jag hoppas det finns en ande i den.
-Kompis, vad gör du? -Ser till att inget tappas bort.
Det är inte självbehärskning.
Även världens bästa seglare undviker stormbyar.
Jag bara rättar till den. Det finns inget pussel som klår mig.
Jag skulle inte…
Ojdå. Russ?
Åh, nej.
Jag visste att pusselfixeringen skulle bli mitt fall.
Åh, du vise, jag har rest dag och natt för att lära mig vid dina fötter.
Cornelius?
Jag är ovillig att avvisa en resande i nöd.
Men vår orden accepterar inte utbölingar.
Jag förstår.
Det måste finnas många som jag,
ivriga att motta kunskap från den heliga minnesaskens väktare.
Minnen?
Får jag se den?
Bara en glimt av asken skulle göra resan värd besväret.
Nåväl.
Minnesasken skapades av vår orden för generationer sedan,
för att bevara våra viktigaste minnen.
För dem av oss som frånsagt sig talet,
är den ett sätt att föra vidare traditioner mellan bröder.
Endast de skickligaste sinnen kan låsa upp askens pussel.
Jag har alltid varit bra på pussel.
Säkerligen, men detta är ingen lek.
Det är vårt arv.
Jag förstår precis.
Tack för att ni delar det med mig.
Ni gör rätt i att låsa in en sådan storslagenhet.
-Nej! Sätt tillbaka den! -Vad?
Vem är du?
Kan du se mig?
Hur? Jag trodde du var ett minne!
Hur fick du tag i den där? Svara!
Fler än du är bra på pussel.
Russ! Är du okej?
Jag tror det.
-Fler än jag verkar vara vilda. -Det var en syn för gudar.
Din kropp var här, ditt sinne fjärran, och asken var borta!
Jag såg Cornelius.
Och han såg mig.
En ask med Cornelius minnen? Som talar med dig?
Det tycker även jag låter läskigt. Och inte bra läskigt.
Kunde du lista ut var klostret låg?
Vi har letat i anteckningarna men hittar inget om det.
Det låg nånstans i Himalaya.
Hur ska vi avförbanna asken om vi inte vet varifrån den kom?
Ni kommer säkert säga nej, men vad sägs om att gå in i minnesasken igen
och ta reda på varifrån den kommer för att återlämna den?
-Det är inte en dum idé. -Är det inte?
Det är inte idealt, men det kan funka. Ingen uppenbar fysisk fara, inga resor.
Och vi har inte så mycket val.
Ett spionuppdrag bakom fiendelinjer för att hitta ett ont genis svaghet!
Det diggar jag.
-Får jag komma med en önskan? -Visst, Stanley. Vad?
Larry och jag vill med på äventyret.
Vill ni följa med?
Ni har av goda skäl inte velat att vi ska lämna huset.
Men den här gången behövs inte det.
Ni skulle vara i ett minne, inte bland allmänheten.
Vi tror oss kunna vara familjen till hjälp.
-Och talande skallar kommer sällan ut. -Hur kan jag säga nej till det upplägget?
Välkomna ombord, grabbar.
Alla placerar sina händer på asken.
Kom ihåg, de kan både se och höra er.
Håll tummarna.
Åh, nej! Var är Linda?
Hon rörde inte asken, hon är nog utanför minnet.
Vad synd. Hon skulle ha gillat en utflykt.
Är vi kvar i förbjudna flygeln? Skulle vi inte till klostret?
Jag gjorde likadant som sist. Jag vet inte varför…
Vänta lite. Den här biten har flyttat ett snäpp.
-Varenda bit måste vara ett minne. -Som att byta kanal med fjärrkontroll.
Titta.
De höll fortfarande på med säkerhetssystemet.
-Ser det ut som ni minns det? -Nej, vi var inte vakna än.
Vi vaknade inte förrän gamle Corny blivit till sten.
Russ, har du svårt att lista ut hur man gör?
-Jag kan hjälpa dig. -Jag fattar på och av.
Jag jobbar på hoppandet mellan minnen.
Ja.
Jag har aldrig sett nån så glad över en låda hovslagarverktyg.
Nu då, var är den där förbaskade besvärjelsen?
Ja, ja, ja. Där är den.
"Ljud av gråtande stål.
Från Vulcanus ässja, res er!"
Vad…
-Är det nån här? -Han hörde oss!
Fånga inkräktarna!
Han är ett minne. Kan inte göra nåt.
Eller hur, Russ?
-Jag är inte så säker. -Minne eller ej, vi drar.
Byt kanal, snabbt!
Jag försöker.
Vi jagas av ett metallmonster. Försök mer!
Jag tror jag vet.
Stanley, Larry, skynda er!
Händerna på asken.
Kära nån.
Vi måste hämta dem.
-Russ? Kan du få oss tillbaka dit? -Jag tror det.
Jag vet bara inte var de är. Eller var vi är, för den delen.
-Juni 1909. Hjälper det? -Juni 1909?
Det är två månader innan Cornelius slutar anteckna.
Och två månader innan han blev till sten.
Toppen. Stanley och Larry är fångna nånstans före nu.
Vi hämtar dem.
Finns den där…
Fort. Göm er.
…kanske det krävs en expedition.
Jag har studerat regionen i åratal.
Endast jag kan ta er till Tlatoanis försvar.
Den kistan blir blickfånget i min samling. Nå, var finns den?
Inget illa ment, men jag har hört att ni är opålitlig, mr Vanderhouven.
Jag guidar er till rätt plats när vi kommer till Mexiko.
Varför ska jag tro er
när jag har ett dussin män med universitetsexamina
-som säger att nåt sådant inte existerar? -Ingen av dessa lärde har räknat med
att floden ändrat kurs de senaste fyra århundradena.
Jag väljer min egen väg.
Om ni bekostar expeditionen leder den raka vägen till kistan.
Tlatoanis försvar har fascinerat mig i åratal.
Den makt ett sånt förvärv skulle bringa kan man knappt tänka sig.
-Gör förberedelserna. -Det ska bli, mr Vanderhouven.
Tror ni kistan har nåt med förbannelsen att göra?
Tajmingen stämmer.
Då tar vi och kollar vad det gamle trollet gör.
Den tunneln har jag aldrig sett.
Har ni sett?
Det är här timglaset brukar hänga. Och törnbusken är borta.
Undrar vad som gömt sig där i alla dessa år?
En stor metalldörr, som till ett valv.
Vad låste han in som var farligare än alla andra förbannade saker här ute?
Nu förstår jag minnesasken.
Det är ett chiffer baserat på kronologisk data istället…
Vem är du? Och hur fick du min minnesask?
Den är inte din. Du stal den.
Hör på, din lymmel. Du kommer ångra den dag
du inkräktade på Törnbuskegården.
Svarar du inte på mina frågor, tvingas jag bli än mer otrevlig.
Hur otrevlig?
Oförskämda blickar, passivt aggressiva kommentarer?
Din olydnad visar att jag måste vara mer övertygande.
Okej. Jag ska berätta allt.
Jag är din barnbarns barnbarn, Horus Vanderhouven.
Du? Min efterkommande? Det betvivlar jag.
Tror du jag vill vara släkt med dig?
Du förstörde vårt familjearv med din girighet.
-Hur vågar du? -Nej. Hur vågar du?
Allt det här är ditt fel. Du är inte ens verklig. Du är ett minne.
Och du är en lögnaktig tjuv
som smugit in i mitt hem för att stjäla mina ägodelar.
Om jag är en tjuv, varför hittar jag då i den förbjudna flygeln?
Hur vet du att jag kallar den här delen för det?
För att jag bor här.
Jag känner till babianhuvudet du stal från Kongo.
Och siarskålen du stal från mr Peckmin.
Och du stal minnesasken från klostret i Himalaya.
Det som ligger på Mount "Kashmanika"?
Det var inte "Kashmanika", ditt dumhuvud. Det var Adrsya.
Det bevisar att du bara är en kvacksalvare.
Vad håller Russ på med?
Han lurar Cornelius att avslöja var klostret ligger.
Du har rätt. Du avslöjade mig. Men ger du tillbaka asken och släpper mig,
lovar jag att aldrig avslöja dina hemligheter.
Klart du inte kommer göra.
-Jag ska se till att du aldrig släpps fri. -Men jag är familj!
Du må bära Vanderhouvens namn, men du är inte familj.
Bra gjort att lura ur honom informationen.
Tack, men vi måste få tag i asken för att komma härifrån.
Och rädda Stanley och Larry.
Den här snubben är som en hel buffé av hemligheter.
Ja, jag är hungrig.
Det ser ut som ett bankvalv.
Låser han in asken där får vi aldrig ut den.
Den här gången har jag en plan. Kom, den här vägen.
Hallå!
Hur många inkräktare är ni här inne?
Det vore synd att krossa de här. De har säkert en unik förbannelsehistoria.
-Du skulle aldrig våga. -Ska vi se?
-Då kör vi. -Vänta.
Visst.
-Vad vill ni? -Vi vill ha asken så vi kan återvända hem.
Aldrig.
Attans.
Nej!
Russ! Gör din grej!
Släpp mig, din idiot!
Tro mig, jag vill inte vara nära dig! Blotta minnet av dig stinker!
Russ, fånga!
Klart.
Ett stopp innan vi åker hem.
Åh, nej, Larry!
Bort från honom, din rosthög!
Hallå där, var snäll.
Han bara trimmade mig lite. Och han heter Hank.
Hank blev förbannad av en arg hovslagare, men säg inget. Det är ett känsligt ämne.
Förlåt, Hank.
Tack för trimningen.
Vi ses på andra sidan.
Okej.
Hemåt.
Hej, tjejen. Saknat mig?
Skönt att vara hemma, men jag kommer sakna Hank.
Han kanske finns här nånstans.
Vi borde leta upp honom.
Det vore väl bra, men först ska den här asken till Mount Adrsya.
Vi beklagar att Cornelius stal er minnesask.
Jag vet inte om era minnen finns kvar.
Våra minnen har inte raderats.
De låstes bara in där ingen tjuv kunde besudla dem.
Formatering av hårddisken.
Smart.
Slut på förbannelsen! Vi går till pappa.
Jag vill berätta att vi träffat Cornelius.
Jag har så många frågor.
Vi är på väg, Alex.
Åh, nej. Är han fortfarande sten?
Jag fattar inte.
-Det borde ha varit sista artefakten. -Vad mer måste vi göra?
Vi har kollat i alla rum.
Förutom det vi inte visste fanns förrän nu.
Titta, bakom timglaset ligger korridoren vi såg i minnet!
Där finns de sista röda törnena.
Och de leder till Cornelius valv.
Tur att jag minns koden.
Undertexter: Victoria Heaps