Борих се с маймуни, каменни бебета гущери, Нопера-бо,
вестител, селки и прапрадядо суперзлодей.
Но не ми даваш да работя с електрически инструменти? Обясни ми.
Така поне си мисля, че мъничко те предпазвам.
Не ми се сърди. - Разбирам те, Пандора.
Имам години опит като пират, а не ми дават да метна и една кама.
Просто предложих да си намериш хоби, за което не са нужни крайници, мускули
и добро зрение.
Опасно е.
Ръс, у теб ли е фенерът?
Пълен мрак е. Не виждам трезора.
Я виж ти! - Нещо интересно ли откри?
Растението е обвило стените.
А червените тръни? - Виждам ги. Както и...
Я чакайте, какво е това?
ОГЪРЛИЦАТА НА АЦТЕКИТЕ
Ехо!
Виждаш ли? Няма жив човек. - От това ме е страх.
Това ли видя, Ръс?
Да. Кой е този?
Аполо, бащата на Алекс. Вашият дядо.
Не е сам. Погледнете.
Близнакът на Аполо - Артемис. Не разпознавам останалите.
Този е Ксеркс, дядото на Алекс.
Фрея, дъщерята на Корнилиъс. Горкичката.
А този няма нужда от представяне.
Трезорът.
Знаех си, че трябва да запомня комбинацията от спомена.
Това ли е последната реликва? Топка за боулинг?
Вижте вдлъбнатината.
Пясъчният часовник е липсващото парченце.
Да, затваряме кръга. Краят на пътя ни е близо.
Линда, недей!
Линда, стой!
О, не! Линда.
Корнилиъс е докопал сандъка,
но щом е докоснал пясъчния часовник, се е вкаменил като Линда.
Алекс обаче не е докосвал часовника, а пак се превърна в камък.
Заключението ми е, че когато докоснеш реликвата,
проклятието застига теб, а ако я откраднеш - и семейството ти.
Затова тръните ни водеха до артефактите -
за да развалим проклятието, отключено от Корнилиъс.
Растението ни доведе до сандъка, но не можем да го докоснем? Не схващам.
Сигурно пропускаме нещо.
Бинго! Йероглифи.
Трябва да ги преведем.
"Събери два елемента, за да отключиш голяма власт.
Третият елемент е могъщ щит."
Трети елемент? - Къде каза, че си видяла надписа?
Помагам на Алекс с едно проучване за книгата му.
Ясно.
Скай, имаш ли време да поговорим в кабинета ми?
Да, идвам.
"Трети елемент"? Някой вижда ли такъв?
Може старчокът да го е скрил. Всеки пират знае,
че не бива да заравя всички съкровища на едно място.
Корнилиъс едва ли е разполагал с време.
Вкаменил се е още щом е докоснал часовника.
Може да е като пъзела, по който Ръс се вманиачи.
Не бях вманиачен.
Обичаш онази кутия.
Искаш да се ожениш за нея...
О, не! Вкаменявам ли се?
Напротив, оказа се за добро.
Тревожа се за теб, Скай.
Преди няколко месеца беше готова да работиш тук,
а сега помагаш на Алекс с книгата му?
Джорджа, много съжалявам, че не ти се обадих.
Имам големи планове за теб тук, в музея.
Ако вече не се интересуваш, просто кажи.
Определено се интересувам.
Но децата изискват грижи, а и крайният срок на Алекс наближава,
затова всички помагаме, но скоро ще се свърши.
Добре, мила. А междувременно кажи, ако искаш да поговорим за нещо друго.
Благодаря. Всичко ще бъде наред.
Ще се обадя много скоро.
Не намерих огърлица с цвете, но открих това, сбутано зад една щайга.
Картата от спомена на Корнилиъс. Ето откъде е сандъкът.
Но трябва да открием огърлицата.
Търсихме навсякъде. Не е тук.
И в дневниците не се споменава нищо.
Я чакайте, спомних си нещо. Не мърдайте оттук.
СПИСАНИЕ "СТРАХ"
Страховити списания? Пандора, откъде ги взе?
Абонирана съм от 8-годишна. Татко позволи. - Не се съмнявам.
Ето го. "Брухата от джунглата на Юкатан."
Означава "вещица" на испански. - Това всеки го знае.
Дай да прочета. - Не е нужно. Виж картинката.
Това е огърлицата от сандъка!
Сандъкът вероятно е последната реликва. Починете си.
Всъщност ще ви помоля за нещо.
Знам, че тя е... Но все пак бихте ли...
Ще се грижим добре за нея.
Хайде, деца, Марджи чака.
Скай, трябва да те попитам, тези реликви, които превозваме,
нали не са незаконни?
Отдавна сме приятелки, затова ще ти кажа истината.
Реликвите... Ще го кажа направо - прокълнати са.
Но не са незаконни? Олекна ми.
С проклятие можем да се справим, но с федералните... Те са друга бира.
Значи това не те притеснява?
Дори аз трудно повярвах, а все пак е моето семейство.
Вярвам на приятелите си, когато ми кажат нещо. Просто е.
Благодаря за разбирането.
Съжалявам, че не ти споделих по-рано.
Ясно ми е, пазиш близките си.
Но, Скай, на мен пък ти си ми близка и трябва да те предпазя.
Следващата ми картина ще е в ренесансов стил.
Грънчарството също ми е интересно.
Едва ли ще имаш време за толкова нови хобита.
Семейството може пак да се нуждае от нас понякога.
Стан, приеми истината.
Щом развалят проклятието и Алекс се върне, вече никой няма да слиза тук.
Пенсионираме се, дори да не ни харесва. - Не ми харесва!
Предпочитам животът ми да има цел. Ако не съм полезен, какъв съм?
Имаме вода, храна... - И карта.
Човекът от магазина каза, че водачите не ходят там, страх ги е от вещицата.
Значи сме сами. - Страхотно.
Надушвате ли? Мирише на цветя. Плумерия?
Прилича на цветето от огърлицата.
Има и още.
Сигурно ще ни отведат до захарна къщичка, като в "Хензел и Гретел".
Където вещица държи в плен две деца и за малко да ги изяде?
Да, но пък има лакомства.
Май бяхме дотук.
Сега какво, мамо? - Ще вляза.
Вие чакайте тук да ви дам сигнал.
Толкова е красиво!
Да виждате лакомства?
Би трябвало да има.
Не пипай!
Здравейте, пътешественици, аз съм Аня.
Ти си... Познавам те.
Много хора си мислят, че ме познават, понеже съм гостоприемна.
Сигурно сте гладни. Заповядайте да хапнете.
Това е археоложката от спомена на Корнилиъс.
И е вещица? - Наистина прилича на нея.
Но това се е случило преди сто години.
Наред ли е всичко? Не искате ли да хапнем заедно?
Направих повече храна заради дъщеря ми Далия, но тя малко закъснява.
Отдавна ли живееш тук с дъщеря ти?
В Мексико, да. Отначало доста се местехме, но от години сме в Юкатан.
Аня, огърлицата ти е прекрасна. Откъде е?
Дълга история.
Но имам време, ще ви разкажа.
Навремето бях студентка по археология.
Ацтеките ми бяха страст.
В онези години трудно се намираха сведения за древните цивилизации.
Кои години? - Много отдавна. Не ме прекъсвай!
Бях единствената жена.
Гледаха ме с насмешка и отказваха да финансират експедиция,
докато не срещнах един тайнствен колекционер.
Корнилиъс, нашият прапрадядо!
Какво?
Значи сте наследници на Корнилиъс Вандерхувен?
Да, за наше съжаление.
Прокълнати сме заради това чудовище.
И заради реликва, до която ти си го отвела - сандък.
Защитата на Тлатоани? Значи е у вас?
Години наред се чудех къде е. - Какво знаеш за него?
Предложих да заведа Корнилиъс до него, защото отчаяно исках
да се развия като археолог.
Но докато пътувахме към Мексико, съжалих.
Защитата на Тлатоани ще ме предпази от всякакви последствия.
Никога няма да се проваля!
Защитата на Тлатоани е бранила велики водачи от поражение.
Но осъзнах, че Корнилиъс заслужава съдбата, която искаше да избегне.
Трябваше да му попреча да използва силата, но как?
Беше решен да я придобие.
За щастие, знаех, че сандъкът се задейства
само ако е налице третият елемент, който е като щит.
Корнилиъс обаче бе в неведение.
Пали фитила!
Поставих си цел Защитата на Тлатоани да не попадне
у Корнилиъс и други, които биха злоупотребили с нея.
Затова изчезнах в джунглата,
където скоро открих, че огърлицата крие жизнена сила.
Затова още съм тук. - Огърлицата те прави безсмъртна?
За това не знам, но ме пази от всякакви беди.
С нея ще можем да докоснем часовника.
Аня, върни се с нас, за да развалим проклятието, моля те.
Иначе Ръс и Пандора също ще се вкаменят.
Ще се вкаменят? Разбира се, че ще помогна.
Семействата трябва да са заедно.
Чудесно, благодаря. Самолетът ни е наблизо.
Не сега. Тъмно е.
Да поспим, ще тръгнем сутринта.
Не е толкова късно, слънцето още свети.
Далия вече трябваше да се е върнала.
Ще ви запозная сутринта, ще се влюбите в нея.
Да направим нещо. Не бива да нощуваме тук.
Съжалявам, че го казвам, но можем да свием огърлицата й.
И ще паднем на нивото на Корнилиъс.
Ако Аня има нужда от време, ще се съобразим.
Ръс, буден ли си? - Да.
Някой говори. Чуваш ли?
Сигурно е Аня или дъщеря й.
Трябва да разбера какво става.
Чакай, идвам с теб.
Ръс, слушай. Гласът идва оттам.
Аня е. Виждаш ли? Да се връщаме.
Тя говори с някого. Искам да видя с кого.
Миличка, боли ме да те виждам тъй самотна.
Да, разбирам.
Знам, че ти е писнало от непознати, но децата са чудесни.
Момичето ми напомня за теб. - Съжалявам, алергия.
На косъм бяхме. Да вървим.
Безсъние ли ви мъчи?
Да, заради часовата разлика.
Елате да ви покажа градината си. Лунните цветя са великолепни тази нощ.
Май е по-добре да...
Хайде, само набързо. Не сте виждали такава красота.
Прекрасни са, но трябва да поспим.
Не!
Ама какво... - Нали ти казах за "Хензел и Гретел"!
Деца?
Пандора, Ръс? Къде сте?
Ръс? Пандора?
Аня, ти ли си?
Сигурно си дъщерята на Аня. Далия, нали?
Здравей, аз съм Скай и търся децата си.
Скай, защо не спиш?
Къде са децата ми? - Отидоха да видят лунните ми цветя.
Скоро ще дойдат. Толкова е хубаво да имаш гости.
Аня, нямаме време за игри.
Не е игра.
Семейството ти е виновно за проклятието, съсипало живота ми.
Поне ни правете компания известно време.
Ние с Пандора и Ръс нямаме нищо общо с проклятието.
Всички сме възмутени от Корнилиъс.
Не сме врагове.
Ръс, чуй. Това е мама.
Кажи къде са децата ми! - Мамо, тук сме!
Пазя света от Защитата на Тлатоани цял живот и какво получавам в замяна?
С Далия се спотайвахме тук и там, защото хората се боят, наричат ме "бруха".
И един ден се събуждам и виждам Далия в това състояние.
Много съжалявам, Аня. На твое място и аз щях да съм съсипана.
Кражбата на сандъка е задействала проклятието и за теб, и за нас.
Има шанс да го развалим, ако...
Как смееш да ме обвиняваш в кражба след всичко, което преживях!
Мамо! - Приятно прекарване заедно.
Съжалявам, че тръгнахме сами. - Милички.
Аз съжалявам, че сте преживели това.
Ще измислим нещо, сигурна съм.
Малко остава да развалим проклятието. Не може да се провалим сега!
Аня!
Съсипват градината ми.
Сякаш съм ги затворила в тъмница. Та тук е рай!
Много повече, отколкото семейството на Корнилиъс заслужава.
Скоро ще се укротят и тримата ще станете първи приятели.
Не се съмнявам.
О, не. Само не плумериите ми.
Само да откъснеш още една плумерия, горко ще се каеш!
Аня, моля те, пусни ни.
Не! Няма да оставя семейството на Корнилиъс Вандерхувен да се измъкне.
Искам справедливост. - Мислиш се за героиня, но не си.
Корнилиъс нямаше да докопа сандъка, ако ти не го бе завела до него. Знам го.
Нищо не знаеш, дете.
Бях млада. Многократно изкупих вината си за тази грешка.
Но сега допускаш нова! Да, опазила си света от Корнилиъс,
но той е минало.
А ние ще използваме сандъка, за да спасим татко.
И той като дъщеря ти няма никаква вина.
Ако ни държиш тук, ставаш злодей.
Кой ще опази света от теб?
Не ме гледай така.
Исках само да накажа Корнилиъс.
Не знаех, че и семейството му ще бъде прокълнато.
Нямаше да задържа огърлицата, ако знаех, че ще стане така.
Какъв е смисълът да живея толкова дълго, ако теб те няма?
Вземете я.
Не е нужно. Просто ела с нас.
Вече не я искам. Бяхте прави.
Докато се опитвах да попреча на Корнилиъс да добие сила,
самата аз се изродих.
След като спасите баща си,
погрижете се Защитата на Тлатоани да бъде унищожена.
Или от вас, или от онези, на които принадлежи по право.
Благодаря ти, Аня.
Пълнолуние е. Кажете на Алекс да се приготви, нося часовника.
Разбрано.
Налях водата. Сега даровете.
Татко?
Къде е?
Трябваше да е отговорил досега. Нещо не е наред.
Превод на субтитрите Боряна Богданова