Kas par lietu? Kāpēc mēs neredzējām tēti?
-Vai viņš… -Paklusē! Esam tik tuvu.
Mēs viņu izglābsim. Vai ne, mamm?
Džordžija teica, ka jāsavieno divi priekšmeti. Lai notiek!
Nu tad mēģinām!
Tā. Ejiet visi laukā!
-Pag, ko? -Kā tā?
Mums nav ne jausmas, kas notiks.
Ja kaut kas noies greizi, mani sargās kaklarota.
Bet jūs? Īsti nekas.
Esi uzmanīga, mamm!
Domājat - izdosies?
Es ceru, bet ikreiz, kad pavirzījāmies uz priekšu,
uzradās jauni sarežģījumi.
Ar šo visam vajadzētu beigties.
Esam pārvarējuši pārāk daudz grūtību. Nevaram tagad izgāzties.
Stenlijam taisnība. Mēs atgūsim tēti un arī Lindu!
-Viss kārtībā, mamm? -Tā šķiet.
Nav šaubu - kaut kas notiek.
Kāda patīkama reakcija.
Izdodas. Tētis vairs nebūs pārakmeņojies.
Ejam! Mums jābūt līdzās, kad viņš atmodīsies!
Neticami, ka to paveicām. Man tēta tik ļoti pietrūka.
Man arī, bet mums izdevās.
Ja godīgi, man pietrūka tā vecā zēna smirdīgā odekolona.
Kāds atvieglojums, ka šis murgs beidzot ir galā.
Beidzot mūsu ģimene atkal būs kopā.
RUBĪNA SMILŠU PULKSTENIS UN OBSIDIĀNA LODE
Mazliet no tēta atkāpsimies.
Nevajag mesties viņam virsū un nobiedēt.
Dižā Cēzara spoks!
Milzu zirneklis? Nevar būt!
Tas nav parasts zirneklis. Tā ir melnā atraitne!
Protams! Sarkanais smilšu pulkstenis. Kā es to neredzēju?
Visi skrieniet šurp!
Mums jātiek laukā no aizliegtā spārna!
Visi veseli?
Anja jau nu varēja pieminēt, ka šie artefakti rada slepkavniecisku zirnekli.
Neticu, ka viņa to zināja. Citādi būtu mūs brīdinājusi.
Tagad mēs zinām. Mums jārīkojas ātri.
Tas nezvērs grib mūs nobeigt.
Jā, būtu prātīgi izveidot rīcības plānu, kamēr mūs šķir vārti.
Tas nebija tik ilgi, kā cerēju.
Kāpēc mūs kādreiz nevarētu vajāt kāds vājš briesmonis?
Linda! Tu esi atpakaļ!
Tu izvēlējies sliktu brīdi, bet esi atpakaļ.
Kā tas notika?
Skaja, bērni! Vai jūs tur esat?
Aleks! Tu joprojām esi dzīvs. Kas ar tevi notiek?
Nezinu, bet kaut kas ir mainījies.
Šeit notiek liela kustība. Un tagad es redzu gaismas plaisu.
Ja vien es varētu pie tās nokļūt.
Pandora, tu neticēsi, bet zvēru, ka redzēju garām paskrienam Lindu.
Uz to gaismu pie jums.
Man laikam rēgojas.
Varbūt ne.
Varbūt viņš redzēja, kā Linda atgriežas.
Lūdzu, ziniet, ka es jūs visus mīlu. Un man žēl, ka jūs nepasargāju.
Skaja, neapstājies!
Tev ir jālauž lāsts un jāizglābj bērni. Tev ir…
Mēs vēl varam viņu glābt.
Ras…
Pandorai taisnība.
Linda pārakmeņojās, kad pieskārās smilšu pulkstenim,
tāpat kā Kornēlijs, vai ne?
Turpini!
Tātad būtu loģiski, ka Linda bija tajā pašā vietā, kur tētis.
Jā, viņš teica, ka tas ir tumšs tukšums un viņš neko daudz neredzot.
Pareizi.
Tētis minēja, ka tur pēkšņi sākusies liela kustība
un tagad iespīdot gaismiņa.
Un tajā gaismā viņš saskatot mūs.
Smilšu pulkstenis ieplaisāja, un tētis redzēja, kā Linda ieiet gaismā.
Tagad viņa ir atpakaļ. Tas var nozīmēt tikai to…
Gaisma ir plaisa smilšu pulkstenī.
Un Aleksa gars ir ieslodzīts obsidiāna lodē.
Bet mēs dzirdējām. Viņš bija tik vārgs. Viņš nespēj nokļūt līdz gaismai.
Tāpēc kādam no mums ir jāiet iekšā un jāpalīdz viņam izkļūt.
Kādam no mums ir jāpārvēršas akmenī.
Ei! Nāc šurp, neglītais kukaini!
Faktiski zirnekļi nav kukaiņi, bet tu mani saprati.
Horas, ko tu dari?
Es tik un tā pārakmeņošos nākamais. Tas kāds būšu es.
-Tici man, es… -Es zinu. Tev izdosies.
Pasteidzieties! Jums jābēg.
Superierocis atradies!
Tā tev nekas nesanāks.
Uz drīzu tikšanos, tēt!
Labi, laikam neesmu galīgi miris.
Tēt?
Vai tu mani dzirdi?
Te Rass.
Tēt! Saki kaut ko! Runā!
Tad lūk, kas notiek ar cilvēkiem, kas pārvēršas akmenī.
Viņu gars šeit tiek sagremots.
Lūdzu, neesi tētis!
Man no šī rādīsies murgi.
Bet vismaz tas nav tētis.
Protams, viņš atrodas vistālāk.
Skrapstoņa. Tētis mums par to skaņu stāstīja.
Ja man pirms trim mēnešiem būtu teikuši, ka Rass labprātīgi dosies cīņā
ar divmetrīgu zirnekli - melno atraitni -, lai glābtu tēti, es tam neticētu.
Nevaru saprast, kas no šī visa ir visneticamākais.
Rass ļāva mums iegūt laiku cīņā pret zirnekļveidīgo ienaidnieku.
Centīsimies to neizniekot.
Jā, mums jāpalīdz viņam izglābt tēti no tā zirnekļa.
Un man ir plāns, kā to izdarīt.
Rass cīnās ar briesmoņiem, un tu izgudro plānus.
Tagad esmu redzējis visu.
Šķiet, šovasar jūs ar brāli viens otram esat daudz iemācījuši.
Ja Rasam taisnība, tētis saskata tikai sīku gaismiņu tāpēc,
ka plaisa smilšu pulkstenī ir tik maza.
Pateicoties Lindai, mēs arī zinām, ka tā ir izeja.
Lai nebūtu tikai viena izeja,
mums rubīna smilšu pulkstenis jāsasit, izveidojot daudz plaisu.
Tad Rasam un tētim būs daudz iespēju izbēgt.
Vai smilšu pulksteni nevajadzētu vienkārši iznīcināt?
Mēs to varētu, bet tādā gadījumā tētis un Rass varētu ciest.
Vispirms jāpārliecinās, ka viņi ir laukā.
To sabojāt būtu ļoti grūti, kur nu vēl iznīcināt.
Šķiet, tas smilšu pulkstenis ir izturīgāks par bruņurupuča bruņām.
Tici man, es zinu, ko daru.
Būtībā šī ir kā cīņa ar bosu videospēlē, un es tajās esmu nepārspējama.
Ņem vērā, ka parasti es tev neļautu izmantot neko no tā, kas šeit ir.
Bet šie ir īpaši apstākļi.
Arī forši.
Ak vai!
-Nē! Mamm! -Viss kārtībā.
Man ap kaklu ir…
Nē!
Nevar būt!
Šis derēs.
-Precīzi! -Teicami, Pandora!
Izrādās, labākais uzbrukums ir mājas aizsardzība.
Ejam! Laiks izvest mūsu viesi ekskursijā pa aizliegto spārnu.
Pretīgi. Nākamreiz ļaušu zirnekļiem mani noķert.
Šķiet, mans kokona biedrs bija acteku karotājs.
Šoreiz kļūdīties nedrīkstu.
Man jātiek pie tēta, nepieskaroties tīmekļiem.
Tagad!
Tiešs trāpījums!
Vēl nepriecājies! Mums jāsatiek Stenlijs.
Mums tas vecais zirneklis ir jāaizved uz vēl vienu vietu.
Jā, vairāk gaismas plaisu. Tā turpināt, ģimene!
Man tikai jānokļūst pie tēta.
Lēnām, lēnām. Nevajag steigties.
Tev tiešām galva strādā, Vanderhūven.
Gaidām…
Aiziet!
Mums izdevās. Mēs tiešām to uzveicām.
Pacel griestus, Stenlij!
Mums vēl jādabū laukā Rass un Alekss.
Tā tev vajag! Tā iet, ja bojā dzīvi Vanderhūveniem!
Tēt? Te Rass.
Nu taču, mosties!
Ras? Tev te nevajadzētu būt. Vēl ne.
Tev arī ne. Mēs dosimies mājās.
Nē! Jūs viņu nedabūsiet! Nenāciet klāt!
Kas tikko notika?
Tēt, es nezinu, kas nogāja greizi.
Mēs bijām tik tuvu un… Piedod!
Tev nav par ko atvainoties.
Vainīgi ir tavi senči un es.
Piedod, ka turēju šo visu noslēpumā un pakļāvu jūs briesmām.
Tu, Pandora un tava mamma - jūs rīkojāties pareizi, kaut arī bija grūti.
Jūs vērsāt par labu Vanderhūvenu senču pastrādāto.
Nē! Neciešu, ka bosam ir divas dzīvības.
O, jā! Tur nāk Henks.
Un tur aiziet Henks.
Bāc!
Skaja, Pandora, jums jābēg.
Mēs ar Stenliju to nezvēru aizturēsim, lai jūs varētu izglābties.
Patiesi. Mēs ar prieku izpildījām savu uzdevumu - atbalstīt jūsu pūliņus.
Tagad nokļūstiet drošībā!
Pagaidiet, nē!
Mamm, nomet griestus!
Nekad vairs tā nedariet!
Mēs turamies kopā, un visi tiksim laukā dzīvi.
Jā, beidziet runāt kā mūsu darbinieki.
Jūs piederat pie ģimenes.
Tagad jūs esat Vanderhūveni.
Zini, kāpēc es vēl esmu dzīvs?
Cerība.
Un šī cerība ir tā, kas mums ļaus izturēt, līdz Skaja un Pandora mūs izpestīs.
Vai tu mani saproti?
Jā, tēt.
Man tiešām būtu noderējis tavs uzmundrinājums
šajos trīs mēnešos.
Pagājuši tikai trīs mēneši?
Tie atgriežas.
Ras? Vai tev tur viss kārtībā?
Pandora!
Es atradu tēti, bet visas gaismas ir nozudušas.
Kas notiek?
Melno atraitni uzveicām, bet tas zirneklis atjaunojās.
Tas galīgi nebija godīgi.
Kopš kura laika tas to spēj?
Izrādās, tas prot visādus briesmīgus trikus.
Mums jāizsit smilšu pulkstenī liela plaisa,
lai jūs varētu izbēgt, pirms tas atkal salabojas.
-Taču tam pietuvoties ir pārāk bīstami. -Ne tad, ja būtu kaklarota.
Mums jānoceļ kaklarota no griestiem.
Griestiem?
Kāpēc tā atrodas pie griestiem?
Nelauzi galvu! Es to izdarīšu.
Jūs tikai sargājiet sevi!
Labi, mēs tev uzticamies.
Man vajag, lai aizejat uz māju un kaut ko atnesat.
Kad pēdējoreiz skatījos, izeju klāja zirnekļu tīkli.
Zinu, bet uz augšu ved vēl viens ceļš.
-Gatavs? -Atklāti sakot, man būtu jājautā tev.
Izdevās. Es rāpjos augšā.
Mazais zirneklītis Uz augšu rāpoja
Drīz tas būs klāt.
Tad mēs to samalsim miltos.
Tikai jācer, ka Stenlijs un Lerijs atgriezīsies laikus.
Mēs zinām, ko gaidīt.
Tas domā, ka kritīsim panikā mūs varēs noķert.
Nedod tam to prieku.
Teicamas kustības, mamm.
Kaklarota tuvojas.
Kā tu tik ātri iemācījies to vadīt?
Kad esi iemācījies burāt ar zagtu spāņu galeonu,
viss pārējais ir tīrais nieks.
Tavi kaujas rati gaida.
Tev piestāv, meitēn.
Drošība pirmajā vietā.
Uzdejosim!
Panāc šurp, neglīteni!
Nē, te augšā, muļķi.
Ak vai!
Piedod, Ras!
Labi, rotaļas beigušās.
Mamm, tava kārta.
Tev ir vēl kādi riebīgi triki?
Ei! Kur visi ir?
Ei!
Kur ir tētis?
Esmu šeit.
Un nekur nepazudīšu.
Aleks!
Joprojām nespēju noticēt. Lāsts ir lauzts.
Pirmo reizi pēc daudziem gadiem es jūtos brīvs.
Es tiešām esmu laimīgākais tētis un vīrs.
Jūs mani izglābāt.
Un paši sevi.
Lai gan no manis sanāktu smuka statuja.
Kad tas notiktu, es nostātos jaukā pozā, lai mūžam izskatītos forši.
Ziniet, mums vēl visa māja ir pilna ar senlietām,
kas patiesībā mums nepieder.
Šķiet nepareizi tās paturēt.
Kurš teica, ka tās paturēsim?
Mūsu pienākums ir noņemt tiem priekšmetiem lāstu un tos atdot.
Turklāt iedomājieties, ko mēs varētu iesākt ar atbrīvoto platību
-aizliegtajā spārnā. -Ierīkot skeitparku?
Tad man vairs nebūtu jāskeito pa gaiteņiem.
Nekā nebija.
Tur jāierīko moderna laboratorija maniem izgudrojumiem.
Neticu savām ausīm.
Mūsu pienākums ir labot senču nodarījumus!
Mums jānovērš nelikumības, kas paveiktas paaudžu garumā.
Un pēc tam ierīkosim debesu telpā burbuļvannu.
Labi.
Aleks?
Kur es esmu?
Vai tev viss labi?
Nē.
Tulkojusi Aija Apse