Що таке? Чому ми не побачили тата?
-Він що… -Не смій так казати! Ми так близько.
Ми його врятуємо. Правда ж, мамо?
Джорджія сказала, що треба скласти разом дві деталі. То складімо.
Нам нічого втрачати.
А тепер всі на вихід.
-Що? -Чому?
Ми не знаємо, що станеться.
Якщо це щось небезпечне, мене захистить кольє.
А вас не захистить.
Мамо, будь обережна.
Думаєте, подіє?
Надіюся, але щоразу, як ми просувалися вперед,
нам обов'язково щось заважало.
Це вже має бути кінець.
Ми подолали так багато всього, що не можемо тепер зазнати невдачі.
Стенлі має рацію. Ми оживимо тата й Лінду!
-Усе добре, мамо? -Та наче!
Щось явно діється.
Ну що за приємна реакція.
Подіяло. Тато оживе!
Біжімо до нього, щоб бути поруч, коли він оживе!
Аж не віриться, що ми змогли. Я так скучила за татом.
Я теж, але ми змогли.
Чесно кажучи, я скучав за його смердючим одеколоном.
Яке полегшення, що цей кошмар нарешті скінчився.
Наша сім'я знов возз'єднається.
ПРОКЛЯТТЯ!
РУБІНОВИЙ ПІСОЧНИЙ ГОДИННИК І ОБСИДІАНОВА СФЕРА
Дамо татові трохи простору.
Не будемо його лякати своїми обіймами.
Привид великого Цезаря!
Велетенський павук? Тільки цього нам не вистачало!
Не просто павук, а чорна вдова!
Ну авжеж! Червоний пісочний годинник. І як я цього не помітив?
Усі сюди!
Треба вибиратися із закритого крила!
Усі в порядку?
Було б добре, якби Аня сказала, що ці артефакти створили павука-вбивцю.
Навряд чи вона знала. Інакше попередила б нас.
Тепер ми знаємо. Треба швидко щось робити.
Та потвора хоче нас убити.
Було б непогано продумати план дій,
поки між нами й павучихою брама.
А це буде не так довго, як я надіявся.
Ну чому нас хоч раз не переслідував кволенький монстр?
Лінда! Ти ожила!
Не дуже вчасно, але ожила.
І як так сталося?
Скай, діти, ви тут?
Алексе! Ти живий. Що там з тобою діється?
Не знаю, але щось змінилося.
Тут щось заворушилося. І з'явився проблиск світла.
Якби ж до нього дістатися.
Пандоро, ти не повіриш, та клянуся, я бачив, як повз мене пробігла Лінда.
На світло, до вас.
У мене, мабуть, галюцинації.
А може, й ні.
Може, він таки бачив, як ожила Лінда.
Знайте, я вас люблю. І мені прикро, що я не зміг вас уберегти.
Не зупиняйся, Скай.
Ти повинна зняти прокляття і врятувати дітей. Ти мусиш…
Ми ще можемо його врятувати.
Рассе…
Може, Пандора має рацію?
Лінда скам'яніла, коли торкнулася пісочного годинника,
як і Корнеліус, так?
Продовжуй.
Логічно припустити, що Лінда була там же, де зараз тато.
Так, він же казав, що він у темній порожнечі й там нічого не видно.
Правильно.
Тато сказав, що там щось заворушилося
і з'явився проблиск світла.
І він бачить нас у тому світлі.
Пісочний годинник тріснув, і тато побачив, як Лінда пішла на світло.
А тепер вони вилізли сюди. А отже…
Світло — це тріщина в пісочному годиннику.
А дух Алекса застряг в обсидіановій сфері.
Але ми його чули. Голос був слабенький. Він не дійде до світла.
Хтось має туди піти і його витягти.
Один із нас має перетворитися на камінь.
Гей! Сюди, бридка комахо!
Павуки – не комахи, але ти мене зрозуміло!
Що ти робиш, Горусе?
Я все одно наступний у черзі на скам'яніння.
-Повір, я… -Знаю. Ти зможеш.
Бігом! Тікайте.
Ну ти й суперзброя!
Що, не можеш поцілити?
Скоро побачимося, тату.
Непогано, я ще не помер.
Тату?
Чуєш мене?
Це я, Расс.
Тату! Скажи хоч щось!
То от що буває з тими, хто кам'яніє.
Їхній дух тут перетравлюють.
Благаю, хай це не тато.
Ну все, мені снитимуться кошмари.
Але принаймні це не тато.
Ну звісно, він найдалі.
Сюрчання. Тато про нього згадував.
Якби мені ще три місяці тому сказали, що Расс добровільно опиниться
сам на сам з величезною чорною вдовою, щоб урятувати тата, я б не повірила.
Навіть не знаю, що з цього найнеймовірніше.
Расс виграв для нас час проти павучихи.
І треба правильно ним скористатися.
Треба помогти йому врятувати тата від павучихи.
І я маю план, як це зробити.
Расс бореться з чудовиськами, а ти розробляєш план дій.
Тепер я бачив усе.
Цього літа ви з братом багато чого одне в одного навчилися.
Якщо Расс не помилився, то тато бачить лише проблиск світла,
бо тріщина в пісочному годиннику дуже маленька.
А завдяки Лінді ми знаємо, що світло – це вихід.
Замість одного виходу
треба зробити на рубіновому пісочному годиннику багато тріщин,
щоб у Расса з татом було більше шансів утекти.
А може, краще знищити пісочний годинник?
Можна, але тоді можуть постраждати тато з Рассом.
Спершу треба їх безпечно звільнити.
Годинник не те що знищити, а розбити важко.
Він же міцніший за панцир черепахи.
Довіртеся мені, я знаю, що роблю.
Це як битва бійців у відеогрі, а в них я непереможна.
Знай, у нормальній ситуації я була б проти використання тобою цих предметів.
Але в нас особливі обставини.
Годиться.
Ой-ой.
-Ні! Мамо! -Порядок.
На мені ж…
Ні!
Що ж це таке?
Те, що треба.
-В яблучко! -Блискуче, Пандоро!
Виявляється, найкращий спосіб захисту – знаряддя в будинку.
Сюди. Пора влаштувати нашій гості екскурсію по закритому крилу.
Яка гидота. Наступного разу хай краще павуки мене піймають.
Схоже, товариш з кокона був ацтекським воїном.
Цього разу без помилок.
Треба добратися до тата, не торкаючись павутиння.
Давайте!
Пряме влучання!
Рано радіти. Треба дочекатися Стенлі.
Треба завести цю тварюку в іще одне місце.
Так, іще більше тріщин світла. Так тримати, родино.
Треба дістатися до тата.
Потроху. Не спіши.
Який же ти кмітливий, Вандерговен.
Чекаємо…
Давайте!
Нам вдалося. Ми її прибили.
Підніми стелю, Стенлі.
Треба звільнити Расса й Алекса.
А маєш! От що буває, коли зв'язуєшся з Вандерговенами!
Тату. Це я, Расс.
Прокинься.
Расс? Ти не повинен тут бути. Принаймні поки що.
Ти теж не повинен. Ми повертаємося додому.
Ні! Я його вам не віддам! Ану назад!
Де вони ділися?
Не знаю, що сталося, тату.
Ми були так близько, аж раптом… Пробач мені.
Тобі нема за що вибачатися.
Винні лише твої предки і я.
Вибач, що я все приховав і наразив вас на небезпеку.
Хоч і було важко, ти, Пандора й мама все зробили правильно.
Ви змінили спадщину Вандерговенів на краще.
Ні! Не люблю, коли у бійця дві смужки здоров’я.
О, так! А ось і Генк.
І нема Генка.
От чорт.
Скай, Пандоро, вшивайтеся звідси.
А ми зі Стенлі затримаємо павучиху тут, щоб ви могли втекти.
Так. Допомагаючи вам, ми віднайшли велику мету.
А тепер рятуйтеся.
Стійте, ні!
Опускай стелю, мамо!
Більше так не робіть.
Ми повинні триматися разом, і всі виберемося звідси живі.
Ви ж на нас не працюєте.
Ви нам наче рідні.
Тепер ви Вандерговени.
Знаєш, чому я й досі живий?
Завдяки надії.
І вона дозволить нам рухатися далі, поки мама з Пандорою нас не звільнять.
Ти зі мною?
Авжеж, тату.
Мені б не завадили твої підбадьорливі слова
у минулі три місяці.
Минуло лише три місяці?
Знову павуки.
Рассе! З тобою там усе добре?
Пандоро!
Я знайшов тата, але тут зовсім нема світла.
Що діється?
Ми подолали чорну вдову, але вона воскресла.
Це так нечесно.
Відколи вона таке вміє?
Виявляється, чорна вдова ще й не таке вміє.
Треба зробити в годиннику одну велику тріщину,
щоб ви могли вибратися, поки вона знов не загоїться.
-Але наближатися дуже небезпечно. -З кольє – ні.
Треба забрати кольє зі стелі.
Зі стелі?
А чого воно там?
Не хвилюйтеся. Я про це подбаю.
А ви бережіть себе.
Добре, ми тобі довіряємо.
Хлопці, бігом у будинок і дещо мені принесіть.
Того разу вихід був увесь у павутинні.
Знаю, але є інший вихід.
-Готовий? -Це я в тебе маю спитати.
Зачепився. Лізу нагору.
Крихітний павучок піднявся по ринві
Павучиха скоро буде тут.
І ми її провчимо.
Надіюся, Стенлі з Ларрі повернуться вчасно.
Ми знаємо, чого чекати.
Павучиха думає, що ми запанікуємо й вона нас схопить.
Не даймо їй цього зробити.
Круто ти відбивалася, мамо.
Кольє вже мчить до вас.
Як ви так швидко зметикували, як з ним поводитися?
Навчишся керувати вкраденим іспанським галеоном, –
тоді все решта – дрібниці.
Ваша колісниця вже чекає.
А тобі личить, мала.
Безпека перш за все.
Потанцюймо.
Ану сюди, потворо!
Ні, сюди, дуриндо.
Ой.
Вибачай, Рассику.
Ну все, кінець іграм.
Твоя черга, мамо.
Маєш іще якісь брудні трюки?
Гей! А де всі?
Агов.
А де тато?
Я тут.
І ніде більше не дінуся.
Алексе.
І досі не віриться. Прокляття знято.
Я вперше за стільки років почуваюся вільним.
Я таки найщасливіший на світі батько й чоловік.
Ви мене врятували.
І самих себе!
А з мене була б гарна статуя.
Я б скам'яніла в прикольній позі й завжди виглядала б круто.
У будинку й досі повно артефактів,
які нам не належать.
Неправильно тримати їх у себе.
А хто каже, що триматимемо?
Ми повинні зняти прокляття й повернути всі ці речі на місце.
Та й уявіть, що можна зробити на місці, що тоді звільниться
-у закритому крилі. -Скейт-парк?
Тоді не доведеться кататися на скейті по коридорах.
Оце вже ні.
Зробимо там надсучасну технолабораторію для моїх винаходів.
Вухам своїм не вірю.
Ми зобов’язані виправити шкоду, заподіяну нашими предками!
Ми розплачуємося за злодіяння цілого покоління.
А після того поставимо там джакузі.
Як скажеш.
Алексе.
Де я?
Ти в порядку?
Ні.
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова