ÁTKOZOTTAK
A LÁMPÁS
SZÉP MUNKA!
- Csillagos ötös, Russ mindenkit leköröz. - Hé!
Jó, hogy gimiben is olyan vagy, mint felsőben voltál.
Mi tagadás, jó érzés. Szinte már ez a...
- Normális? - Pontosan.
Ja, vágom.
Sose bírtam a normális dolgokat,
de azok után, amiket nyáron átéltünk,
egy kis normális már-már fenomenális érzés.
Ja, de őszintén szólva még rengeteg a tennivalónk.
Apát kiszabadítottuk,
de még mindig egy tonna elátkozott műtárgy fölött alszunk.
És? Ez eddig is így volt, nem?
- De eddig nem tudtuk, most meg tudjuk. - Ja, az igaz.
De a fekete özvegy óta legyőzhetetlennek érzem magam.
Csak nehogy túlságosan elbízd magad.
Óvatosan. Sose tudhatod, hol vár a következő veszély.
Lassan kezdem érteni, hogyhogy ilyen sokáig voltatok idelent,
de mégsem sikerült semmit rendbe tennetek.
Az én hibám.
Mióta Pandora megtanított parkourozni, teljesen ráfüggtem.
És csak ebben a szobában csinálhatjuk anélkül,
hogy átkozott cuccokhoz érnénk.
Nem, az én hibám. Felelősségteljesebben kell viselkednem.
Ámbátor a legutóbbi ugrásod a naplóhalomról az íróasztalra
felettébb találékony és atletikus is volt, még ha ekkora kupit okozott is.
Elfogadom a bókot.
A naplókra még szükségünk lesz, úgyhogy másutt randalírozzatok.
Bocs, Sky.
Szólok Alexnek, hogy hozzon nektek helyette egy csomó ládát.
Alex?
Hová lett?
Első két alkalommal sem volt vicces.
Harmadszorra miért lenne vicces?
Mert három az igazság?
Fergeteges!
Köszönöm, Larry.
Csak szeretnélek szép rendben tudni titeket idelent,
mielőtt kezdek az új munkahelyen.
Sky, neked gyerekjáték lesz az új meló.
Georgia és a Paxton Múzeum hálás lehet,
hogy megnyertek a kiállításukra.
Bármiben szívesen segítek.
Tudom.
Attól még fura lesz visszatérni a normál kerékvágásba,
főleg így, hogy rémálmaid vannak.
Olyan nagyon sokat tettetek, amíg én mással voltam elfoglalva.
Hadd folytassam a műtárgyak visszaszolgáltatását.
A családunknak így lehetősége nyílik megújítani a Vanderhouven-örökséget.
És figyelj, Sky, még egyszer bocsánat, hogy titokban tartottam.
- Én... - A múlt elmúlt.
Koncentráljunk a jövőre.
Jut eszembe,
megígértem Stanley-éknek, hogy szerzel nekik ládát parkourozni.
Oké, akrobaták. Hát tessék!
Alex, jól vagy?
Az álmom. Most már tudom, mit jelent.
Végre rájöttem, mi a helyzet.
Biztos mert sokat voltam az ürességben,
de azt hiszem, kapcsolatban állok a vadrózsával.
Apa, összevissza beszélsz.
Hidd el, Russ, szívesen magyaráznám el tudományosabban,
de idelent minden összekapcsolódik,
a műtárgyak, a vadrózsa, és most már én is.
Tessék, megmutatom.
Mikor az előbb a vadrózsához értem,
ezt a műtárgyat mutatta nekem.
A Lucerna Sale.
Avagy ismertebb nevén Sólámpás.
Mi van? Nem hittétek, hogy tudok ezt-azt?
Na jó, a naplóban láttam, amin ültem,
miközben az íróasztalos parkourtrükköt terveztem.
Valahogy nyilvánvalóan kötődik a csontvázas álmomhoz.
Eddig vörös tövissel jelezte a vadrózsa, hogy melyik műtárggyal lesz dolgunk.
De abbahagyta, mióta lezúztuk a fekete özvegyet.
Már biztos közvetlenül neked árulja el.
Ez lesz a következő küldetésünk.
Biztos eléggé felépültél már hozzá?
Szerintem nem állnak le a rémálmok, míg meg nem csináljuk.
Akkor munkára fel!
Miért is kell így hurcolnom?
Megtanultuk, hogy nem tanácsos elátkozott műtárgyhoz érni,
hacsak nem muszáj,
el is kezdtem robot-műtárgymozgatót tervezni.
De addig be kell érnünk a salátaszedővel.
Cornelius azt írta, hogy a sólámpást eredetileg azért hozták létre, hogy:
„teljesen és osztatlanul megragadja a bányászok figyelmét.”
Csak egy darab só van benne.
Jó, csillog, de ennyi megragadta a figyelmüket?
Akkoriban jól ki lehettek éhezve a szórakozásra a bányászok.
Úgy működtök együtt, mint egy gépezet. Nem csoda, hogy kiszabadítottatok.
Megvan, honnan való.
Pandora, ezt imádni fogod.
A lámpást Románia egy kis szegletéből lopták,
amelynek a neve Erdély.
Erdély? Remek!
Bárcsak egy vámpírkastély lenne! Már pakolok is.
Te is arra gondolsz, amire én?
Víz alatti vulkánokra?
Most sem talált.
Most, hogy újra együtt a család, nekünk mi szerepünk maradt így?
A tiltott szárny továbbra is a miénk. Idelent mi vagyunk a kapitányok.
Ebben már nem vagyok biztos.
Elvonulok töprengeni.
A menny-boltban leszek az új harmonikámmal, ha kellek.
Kit látnak szemeim, Alexander, avagy Nagy Sándor visszatért!
Hódító Margie, örülök, hogy újra látlak!
Hogy a ménkűbe vagy?
Mi áraszt ilyen isteni illatot?
A fokhagymanyaklánc.
Hát persze! Erdély!
Képzelem, ezúttal milyen átkozott műtárgyat viszünk.
Te tudsz erről?
Biztosíthatlak, egyedül ő tud róla.
Alig várom, hogy így adjam át a műtárgyat jogos tulajdonosának:
„Barátként jöttünk, hogy visszaszolgáltassunk
egy rég elorzott családi örökséget.”
Nem mindig éppen így zajlik.
Nem?
Hát, néha igen. Néha meg nem, a helyzeten múlik.
Minden alkalommal máshogy.
Ne aggódj. Majd vigyázunk rád.
A következő megálló Erdély!
El se hiszem, hogy végre találkozhatok egy vámpírral!
Attól még, hogy Erdélyben vagyunk, nem biztos, hogy itt mindenki vámpír.
Azért nem is zárhatjuk ki.
Eredjenek innét! Befizettem a számlát.
Parancsol?
Nem az elektromos művektől jöttek?
Nem. Amerikából jöttünk.
Azt hittem, az áramot akarják lekapcsolni a befizetetlen számlák miatt.
Jó drága lehet egy ekkora kastélyt karbantartani.
Az, teljesen kiszipolyoz.
Akár egy vámpír?
Bizony, tényleg olyan. Rengeteg pénzbe kerül!
Többe, mint amennyit a francos családom rám hagyott.
Egykor nagyon gazdag volt a családom, de az utóbbi évszázadban minden odalett.
Épphogy csak eltengődünk.
De miért is mesélem mindezt? Kicsodák maguk?
Barátként jöttünk, hogy most visszaszolgáltassunk egy rég elorzott
családi örökséget.
A Lucerna Sale!
Szívesen!
Hát, ez nem esett annyira jól,
de a fő, hogy a műtárgy visszakerült ahhoz, akit illet.
- Ebben nem vagyok olyan biztos. - Nem?
Itt valami nem kerek.
Általában nyilvánvaló, ha egy műtárgyról lekerül az átok.
Biztos itt a helye.
A vadrózsa szerint ez következett,
az iratok szerint Vlad a tulajdonosa.
A tárgynak kell igazságot szolgáltatnunk, nem a tulajnak.
Talán vissza kéne szereznünk.
Nem. Visszaszolgáltattuk annak, akit illet. Nem kell több.
Ezt ugye ti is láttátok?
Hogy Vlad gyanúsan elsompolyog a most visszaadott lámpással?
Ezek mit csinálnak? Hisz már teljesítettük a küldetést.
A küldetés a lámpás ügyét helyrehozni,
nem lepasszolni a nyűgöt.
Hát jó.
Stanley!
Hisz megkértelek, hogy ne zavarj a töprengős kuckómban.
Netán jártál az egyiptomi szárnyban mérges hangulatban?
Hát itt meg mi a csuda történt?
Szóval nem te csináltad?
Szerinted egyfőnyi koponya képes ekkora káoszt okozni?
Képes lennék, persze, de nem én voltam.
Akkor esetleg Hank?
A kérdéses időben állítása szerint a fegyvertárba volt zárva.
Az tényleg szilárd alibi.
Szerinted egy életre kelt műtárgy tehette?
Lehet. Rakjunk rendet, és csináljunk leltárt.
Úgy talán fény derül a bűnjelekre.
Hé!
Semmi baj. Már hozzászoktunk az ilyesmihez.
Hát, én nem.
Só. Tiszta kősóból vannak a falak.
Vlad azt mondta, régen vagyonos volt a családja.
Biztos ebből gazdagodtak meg.
A sóból?
Nos, a történelem során a só többnyire az aranynál is többet ért.
A „sóhivatal” fontos intézmény volt.
De ha ekkora bányájuk van a kastély alatt, hogyhogy már nem gazdag?
Lehet, hogy nem talált munkaerőt?
A bányászat nehéz munka kevés pénzért.
Várjunk csak. Ezt a helyet felismerem.
Az álmomban szerepelt.
Tényleg?
Biztos ezekben pihenhettek le a fáradt bányászok.
Szunyókálni jó hely.
Szerintem régi katakombák.
Itt tartották a halottakat.
Nem meglepő.
A só természetes tartósítószer. De miért üres mind?
Menjünk innen. De rögtön.
Azt hittem, megkeressük azt a lámpást.
Nem a lámpás az egyetlen, amit álmomban láttam.
Észre sem vesznek minket.
Azta. A zombicsontvázak még a vámpíroknál is menőbbek!
Ki kell derítenünk, mi folyik itt.
Figyelem, parasztok! Ide nézzetek!
Hát igazak a mondák. Működik!
Remek hírt hoztam.
Visszaszolgáltattak egy régi családi ereklyét,
úgyhogy a Baciu-féle sóbánya hamarosan újra termelni fog.
Most pedig csákányokat kézbe, és munkára!
Hát igen, még mindig elátkozott a pilács, az már biztos.
Az utolsó.
Száz százalékig tuti, hogy nincs több?
Ne gyere nekem számokkal, cimbora. Biztos hát.
Akkor hiányzik egy műtárgy.
Egy egyiptomi fáraó sírjából származó karkötő.
Szóval csak úgy felébredt és elszelelt?
Vagy valaki betört és elrabolta?
Larry, úgy fest, egy rejtéllyel akadt dolgunk.
És amennyiben még mi vagyunk idelent a kapitányok, nekünk kell megoldanunk.
Igenis, kapitány!
Vlad családja a lámpást kihasználva
uralkodott a csontvázakon.
Már értem, mit jelent, hogy:
„teljesen megragadni a bányászok figyelmét.”
Mikor Cornelius elvitte a lámpást, nem tudták irányítani őket.
Évek óta céltalanul bolyonghatnak a tárnákban.
Mi pedig Vladnak adtuk vissza,
miattunk újrakezdheti a családi vállalkozást.
A szegény csontvázak biztos az egykori bányászok.
Még haláluk után is raboskodniuk kell.
Nem csak raboskodniuk. Ezek itt rabszolgák.
Ki kell szabadítanunk őket, hogy békében nyugodjanak.
Vegyük vissza a lámpást, és állítsuk le őket.
Szerinted ez beválik?
Fogalmam sincs.
De akkor nekem kell visszaszereznem.
Gyerekek, ti maradjatok itt.
Ezt most muszáj veled is eljátszanunk?
Anyával ezt már letudtuk a nyáron. Tök nagy galiba volt belőle.
Igaza van. Tök nagy galiba lett belőle.
Akkor még nem volt együtt az egész család.
Most, hogy mindketten védelmezünk,
ti háttérbe húzódhattok, srácok.
Hagyjátok csak.
Van, aki csak a saját kárán tanul.
Szólok, ha kell erősítés.
Ne lazsáljatok! Seperc alatt visszaszerzem a Baciu család vagyonát.
Vlad Baciu, ezt azonnal hagyja abba!
Itt a fickó, aki az elektromos művek emberének adta ki magát.
Nem, azt ön értette félre.
Akkor meg mit keres itt?
Eljöttünk megállítani magát!
Kényszermunkával nem szerezheti vissza a családi vagyont.
Egy regiment élőhalott felett uralkodom. Azt teszek, amit akarok. Figyeljen!
Munkásaim, elfogni a betolakodókat!
Szívem, most jön az, hogy futunk.
Megvan!
De állat!
Ezt elveszem!
Hé, ti csontvázak, fogjátok el őket!
Futás! Be a csillébe!
Nem megy gyorsabban a tragacs?
De, azon vagyok.
Ügyes volt, Pan.
Gyorsan! Befelé.
- Kösz. - Fedezlek.
Még több csontváz!
Megpróbálom visszarakni a sínre.
Nyerek neked némi időt.
Majdnem megvan.
Sikerült!
Kár, hogy nem ismerik úgy a tárnákat, mint én.
Ilyen tényleg nincs.
Nem értem, kicsodák maguk, meg egyáltalán mit keresnek itt.
Először visszaadják nekem a lámpást, most meg el akarják venni!
Ezer bocsánat. Mindenki hibázhat.
Szemtelen fokhagymalövés!
Szerezzétek meg a lámpást!
Megparancsolom nektek, hogy...
Pandora!
Apa!
Bocsi.
Siess, apa!
Állítsd le a lámpással a csontvázakat!
Apa!
Megálljatok, bányászok, ez parancs!
És megparancsolom, hogy pihenjetek. Mindörökké.
Ne!
Tönkretettek.
A bányászaim nélkül sehogy nem tudom megtartani a kastélyt.
Úgy mondja, mintha ez rossz volna.
Hogy ne lenne rossz tönkremenni?
Talán amiatt nem lelte meg a saját útját, mert a birtokot akarta fenntartani.
Bizony, úgy néz ki, maga is a hely rabja volt, nemcsak a csontvázak.
Igazuk lehet, fura amerikai család.
Holnaptól tiszta lappal kezdek.
Meghirdetem a kastélyt.
Maguk nem akarnak kastélyt venni? Jó áron adom.
Köszönjük, de nem. Megvannak a magunk házfenntartási gondjai.
Na és mi történt odabent a lámpással?
Miért tétováztál?
Tétováztam? Mire gondolsz?
Mikor már utolértek a csontvázak,
nálad volt a lámpás, mégsem állítottad le őket.
Miről beszélsz? Nem is volt nálam a lámpás.
Hé, apa, versenyezzünk a kifutópályáig!
Mehet, kölyök.
Na, még mindig kőből van a lábad?
A feliratot fordította: Speier Dávid