LATERNA
TEICAMI!
- Atkal desmit. Vecais, labais Rass. - Ei!
Prieks, ka vidusskolu sāc tāpat, kā pabeidzi pamatskolu.
Nemelošu, sajūta ir laba. Gandrīz šķiet, ka viss ir...
- Normāli? - Tieši tā.
Es saprotu.
Nekad neesmu bijusi sajūsmā par normālo, bet pēc šīs vasaras piedzīvojumiem
normāla dzīve šķiet savā ziņā brīnišķīga.
Jā, bet būsim godīgi, mums vēl ir daudz darba.
Mēs atbrīvojām tēti,
taču joprojām guļam virs veselas kaudzes nolādētu artefaktu.
Un? Tie tur ir bijuši vienmēr, ne?
- Bet mēs to nezinājām un tagad zinām. - Jā, tiesa.
Bet pēc melnās atraitnes uzveikšanas es jūtos neuzvarama.
Tikai nekļūsti pārāk pašpārliecināta.
Esi piesardzīga! Nekad nevar zināt, kur var slēpties nākamās briesmas.
Es sāku saprast, kāpēc jūs, būdami šeit lejā tik ilgi,
tā arī neesat spējuši neko sakārtot.
Tā ir mana vaina.
Kopš Pandora mums iemācīja parkūru, esmu ļoti aizrāvies.
Un šī ir vienīgā telpa, kur varam to darīt,
ja negribam riskēt pieskarties nolādētām lietām.
Nē, vainīgs esmu es. Man ir jārīkojas atbildīgāk.
Bet jāteic, tavs pēdējais lēciens no žurnālu kaudzes uz rakstāmgaldu
bija gan atjautīgs, gan sportisks, pat ja izraisīja šo nekārtību.
Kompliments pieņemts.
Mums tie žurnāli vēl būs vajadzīgi, tāpēc varbūt spēlējieties citur.
Piedod, Skaja.
Teikšu, lai Alekss atnest kastes, ko jūs varētu izmantot šo mantu vietā.
Aleks?
Kur viņš palika?
Pirmās divas reizes nebija smieklīgi. Kas tev liek domāt, ka šoreiz būs?
Trīs lietas - labas lietas?
Ļoti smieklīgi.
Paldies, Lerij.
Es tikai gribu pārliecināties, ka jums te lejā viss būs kārtībā,
pirms sāku strādāt jaunajā darbā.
Skaja, tu jaunajā darbā būsi izcila.
Džordžijai un Pakstonas muzejam paveicies,
ka tu būsi ekspozīcijas kuratore.
Un es esmu gatavs tev palīdzēt.
Es zinu.
Vienkārši ir dīvaina sajūta atgriezties pie ierastās dzīves,
īpaši ņemot vērā tavus murgus.
Tu paveici tik daudz, kamēr es biju... aizņemts.
Es sekošu tavam piemēram un turpināšu atdot pārējos artefaktus.
Tas mūsu ģimenei dod iespēju radīt jaunu Vanderhūvenu mantojumu.
Paklau, Skaja, es vēlreiz atvainojos, ka to visu no tevis slēpu.
- Es... - Pagātne ir pagātne.
Pievērsīsimies nākotnei.
Tas man atgādina:
es Stenlijam un Lerijam pateicu, ka tu viņiem atnesīsi kasti parkūram.
Labi, akrobāti. Lūdzu.
Aleks, vai tev viss labi?
Mans sapnis. Tagad es zinu, ko tas viss nozīmē.
Es beidzot visu sapratu.
Tas droši vien ir tukšumā pavadītā laika dēļ,
bet man šķiet, ka es esmu saistīts ar ērkšķu krūmu.
Tēt, tu runā nesakarīgi.
Tici man, Ras, es vēlos, kaut būtu zinātniskāks izskaidrojums,
bet te lejā viss ir saistīts -
artefakti, ērkšķu krūms un tagad es.
Nāciet, es jums parādīšu.
Kad pieskāros krūmam,
tas man parādīja šo artefaktu.
Lucerna Sale.
Pazīstama arī kā sāls laterna.
Ko? Jūs domājat, ka es neko nezinu?
Nu labi, es to ieraudzīju žurnālā, uz kura sēdēju,
kamēr plānoju savu parkūra galda lēcienu.
Tas noteikti ir saistīts ar maniem skeletu sapņiem.
Līdz šim ērkšķu krūms uz artefaktiem norādīja mums ar sarkanajiem ērkšķiem.
Un pārstāja to darīt, kad uzveicām melno atraitni.
Tagad tas acīmredzot uzrunā tevi tieši.
Šis ir mūsu nākamais uzdevums.
Vai esi pietiekami atveseļojies?
Diez vai šie murgi pazudīs, ja vien to neizdarīsim.
Tad ķersimies pie darba!
Atgādiniet - kāpēc es to nesu šādi?
Mēs sapratām, ka nolādētam artefaktam labāk nepieskarties, ja ir tāda iespēja,
tāpēc es projektēju robotizētu artefaktu nēsātāju.
Bet tikmēr jāiztiek ar šiem galda piederumiem.
Kornēlijs te rakstīja, ka sāls laterna tika radīta,
lai "iegūtu pilnīgu un nedalītu kalnraču uzmanību".
Tur iekšā ir tikai sāls gabaliņš.
Nu, tas ir mirdzošs, bet kā tas piesaistīja viņu uzmanību?
Senos laikos kalnračiem droši vien nebija citu izklaižu.
Jūs trīs esat kā labi ieeļļota mašīna. Nav brīnums, ka mani izglābāt.
Noskaidroju, no kurienes tā ir. Pandora, tev patiks.
Šķiet, ka šī laterna ir nozagta no kādas vietas Rumānijā,
kas pazīstama kā Transilvānija.
Transilvānija. Jā!
Lūdzu, kaut tā būtu vampīru pils! Man jākravā ceļasoma.
Vai tu domā par to pašu, ko es?
Par zemūdens vulkāniem?
Atkal nē.
Tagad, kad ģimene atkal ir kopā, kāda šai visā ir mūsu loma?
Aizliegtais spārns ir mūsu valstība. Mēs te joprojām esam kapteiņi.
Pēdējā laikā neesmu pārliecināts.
Man vajag brīdi pārdomām.
Būšu debesu telpā ar jaunajām mutes harmonikām, ja nu kas.
Kā es te stāvu - Aleksandrs Lielais ir atgriezies.
Mārdžija Iekarotāja, kāds prieks tevi redzēt.
Kā tev klājas?
Kas te tik garšīgi smaržo?
Ķiploku kaklarota.
Protams. Transilvānija.
Varu tikai iztēloties, kāds nolādēts artefakts jums ir šoreiz.
Tu par to zini?
Vari būt drošs, ka viņa ir vienīgā, kas zina.
Nevaru vien sagaidīt, kad atdošu artefaktu īpašniekam un teikšu:
"Mēs esam draugi, atnākuši atdot ģimenes mantojumu,
kas jums sen tika nozagts."
Tā tas parasti nenotiek.
Tiešām?
Tā varētu notikt. Vai arī ne - atkarībā no situācijas.
Katru reizi ir citādi.
Neuztraucies! Mēs tevi pieskatīsim.
Nākamā pietura - Transilvānija.
Neticami - es beidzot satikšu vampīru.
Tas vien, ka esam Transilvānijā, nenozīmē, ka visi ir vampīri.
Es to neizslēgtu.
Ejiet prom! Es to rēķinu apmaksāju.
Ko, lūdzu?
Jūs neesat no elektrotīkliem?
Nē. Mēs esam no Amerikas.
Man likās, ka esat atnākuši atslēgt elektrību neapmaksāto rēķinu dēļ.
Uzturēt tik lielu pili noteikti ir dārgi.
Jā, tā mani izsūc sausu.
Kā vampīrs?
Jā, līdzīgi. Tā prasa tik daudz naudas!
Vairāk, nekā mana nožēlojamā ģimene man atstāja.
Savulaik mana ģimene bija ļoti bagāta, bet pēdējos simts gadus esam izputējuši.
Tagad knapi turamies.
Bet kāpēc es jums to stāstu? Kas jūs tādi esat?
Mēs esam draugi, atnākuši atdot ģimenes mantojumu,
kas jums sen tika nozagts.
Lucerna Sale.
Ņemiet par labu.
Nu, tas īsti nedeva gandarījumu,
bet svarīgākais ir tas, ka artefakts ir tur, kur tam jābūt.
- Neesmu pārliecināts, ka tā ir. - Tiešām?
Kaut kas nešķiet tīrs.
Parasti ir diezgan skaidri redzams, kad lāsts no artefakta tiek noņemts.
Noteikti viss ir kārtībā.
Ērkšķu krūms man šo artefaktu parādīja,
un ieraksti liecina, ka Vlads ir īpašnieks.
Bet mums jārīkojas pareizi attiecībā pret artefaktu, nevis īpašnieku.
Varbūt mums tas jāņem atpakaļ.
Nē. Mēs to atdevām pēc piederības. Ar to vajadzētu pietikt.
Vai to redzējāt arī jūs?
To, kā Vlads aizdomīgi aizbēga ar laternu, ko mēs viņam tikko iedevām?
Ko viņi dara? Mēs savu uzdevumu jau izpildījām.
Uzdevums ir rīkoties pareizi attiecībā pret laternu, nevis to atdot.
Nu labi.
Stenlij!
Esmu lūdzis, lai tu mani netraucē manā domāšanas vietā.
Vai esi bijis Ēģiptes spārnā, būdams dusmīgs?
Ārprāts, kas te ir noticis?
To neizdarīji tu?
Domā, viens galvaskauss varētu radīt tādu haosu?
Protams, varētu, bet es to neizdarīju.
Varbūt Henks?
Viņš apgalvo, ka tajā brīdī esot bijis ieslēgts ieroču noliktavā.
Tas tiešām ir ticams alibi.
Domā, atdzīvojās kāds artefakts un to izdarīja?
Varbūt. Uzkopsim te visu un veiksim inventarizāciju.
Varbūt tā iegūsim vajadzīgās norādes.
Ei!
Viss kartībā. Mēs pie tādām lietām esam pieraduši.
Es gan neesmu.
Sāls. Sienas ir tīrs akmenssāls.
Vlads teica, ka viņa ģimene kādreiz bijusi bagāta.
Šis to izskaidro.
Sāls dēļ?
Sāls ilgus gadsimtus bija vērtīgāks nekā zelts.
No tiem laikiem ir teiciens "dzīves sāls".
Bet, ja zem pils ir šīs raktuves, kāpēc viņš joprojām nav bagāts?
Varbūt nevar atrast strādniekus?
Kalnrača darbs ir grūts un slikti apmaksāts.
Acumirkli! Es šo vietu atpazīstu.
Tā bija manos sapņos.
Tiešām?
Tās laikam domātas strādniekiem atpūtai.
Laba vieta, kur nosnausties.
Domāju, ka tās ir senas katakombas.
Tur glabāja miroņus.
Nav brīnums.
Sāls ir dabīgs konservants. Bet kāpēc tās ir tukšas?
Mums jādodas prom. Nekavējoties.
Man likās, ka ejam pēc laternas.
Laterna nebija vienīgais, ko es redzēju sapņos.
Viņi mūs neievēro.
O! Zombiju skeleti ir daudz foršāki par vampīriem.
Mums jānoskaidro, kas notiek.
Uzmanību, zemnieki! Skatieties šurp!
Nostāsti ir patiesi. Tas darbojas.
Man ir ļoti labas ziņas.
Ir atdots sens dzimtas īpašums,
un Baču sāls raktuves drīz atsāks strādāt.
Ņemiet cērtes un ķerieties pie darba!
Jā, tā lieta noteikti joprojām ir nolādēta.
Pēdējais.
Tu esi 100 % pārliecināts, ka vairāk nav?
Neliec man izmantot skaitļus, draugs. Esmu pārliecināts.
Tad viens artefakts ir pazudis.
Rokassprādze no ēģiptiešu faraona kapa.
Tātad tā atdzīvojās un devās prom?
Vai arī kāds ielauzās un to nozaga?
Lerij, šķiet ka esam saskārušies ar kādu noslēpumu.
Un, ja mēs joprojām šeit esam kapteiņi, mums tas ir jāatrisina.
Klausos, kapteini.
Vlada senči izmantoja laternu, lai valdītu pār skeletiem.
Tagad es saprotu, ko nozīmē
"iegūt pilnīgu un nedalītu kalnraču uzmanību".
Tātad, kad Kornēlijs paņēma laternu, pazuda iespēja viņus vadīt.
Viņi droši vien ir klīduši pa šīm raktuvēm gadiem ilgi.
Un tagad, atdodot to Vladam, mēs ļāvām viņam atsākt ģimenes biznesu.
Šie nabaga skeleti ir vecie kalnrači.
Pat pēc nāves viņi ir cietumnieki.
Vairāk nekā cietumnieki. Viņi ir vergi.
Mums viņi jāatbrīvo un jāļauj atdusēties mierā.
Atgūsim laternu un pavēlēsim viņiem apstāties.
Domā, tas nostrādās?
Man nav ne jausmas.
Tad man jābūt tam, kas atgūs laternu.
Bērni, palieciet te drošībā.
Vai mums tas būs jāskaidro arī tev?
Visu vasaru mēs to skaidrojām mammai. Tā bija liela ņemšanās.
Viņai taisnība. Tā bija liela ņemšanās.
Tolaik mūsu ģimene bija nepilnīga.
Tagad, kad abi varam jūs pasargāt,
jūs, bērni, varat uz brīdi atslābt.
Ļauj viņam to darīt.
Daži mācās tikai no kļūdām.
Esiet gatavi doties palīgā!
Strādājiet cītīgāk! Jau drīz Baču atkal būs bagāti.
Vlad Baču, tūlīt pat apstājieties!
Vīrs, kurš izlikās par elektrotīklu pārstāvi.
Nē, jūs pārpratāt.
Tad ko jūs te darāt?
Esam šeit, lai jūs apturētu.
Jūs nedrīkstat izmantot piespiedu darbu, lai atgūtu ģimenes bagātības.
Es kontrolēju dzīvo miroņu armiju. Varu darīt visu, ko vēlos. Skatieties!
Strādnieki, notveriet iebrucējus!
Mīļais, tagad mums jābēg.
Dabūju!
Vareni!
Es to paņemšu.
Skeleti, noķeriet viņus!
Skrien! Uz vagoniņiem!
Vai tas nevar kustēties ātrāk?
Jā, es cenšos.
Izcili, Pana.
Ātrāk! Kāpjam iekšā!
- Paldies. - Vari uz mani paļauties.
Vēl vairāk skeletu.
Cenšos dabūt to atpakaļ uz sliedēm.
Es viņus aizkavēšu.
Tūlīt būs.
Kārtībā!
Žēl, ka nepazīstat šīs raktuves tik labi kā es.
Nevar būt!
Nesaprotu, kas jūs tādi esat un ko vispār te meklējat.
Vispirms jūs man atdodat laternu un tagad cenšaties to atņemt.
Mēs par to atvainojamies. Kļūdīties ir cilvēciski.
Ķiploks acī!
Atņemiet viņiem laternu!
Es jums pavēlu...
Pandora!
Tēt!
Piedodiet!
Pasteidzies, tēt!
Izmanto laternu un pavēli skeletiem apstāties!
Tēt!
Strādnieki, es jums pavēlu apstāties.
Un es jums pavēlu atpūsties. Uz mūžīgiem laikiem.
Nē!
Jūs mani izputinājāt.
Bez strādniekiem es nekādi nevarēšu uzturēt pili.
Jūs runājat tā, it kā tas būtu slikti.
Vai tad izputēt nav slikti?
Varbūt centieni to visu uzturēt jums traucēja iet pašam savu ceļu.
Jā, rādās, ka gan jūs, gan skeleti bijāt šīs vietas gūstekņi.
Jums taisnība, dīvainā amerikāņu ģimenīte.
Rīt no paša rīta atšķiršu jaunu dzīves lappusi.
Izlikšu pili pārdošanā.
Gribat nopirkt pili? Piedāvāju izdevīgu darījumu.
Paldies, bet nē. Mums pietiek problēmu ar savu māju.
Klau, kas tur notika ar laternu?
Kāpēc tu vilcinājies?
Vilcinājos? Kā tu to domā?
Kad skeleti jau grasījās mums uzklupt,
tu turēji laternu, bet nepavēlēji viņiem apstāties.
Par ko tu runā? Es neturēju laternu.
Ei, tēt, skrienam, kurš pirmais līdz aerodromam?
Saturies!
Ko? Tev kājas joprojām no akmens?
Tulkojusi Aija Apse