BRA JOBBAT!
- Ännu ett A+, samma gamla Ross. - Hej.
Du börjar högstadiet som du slutade mellanstadiet.
Ärligt, det känns bra. Nästan...
- Normalt? - Precis.
Jag fattar. Jag har aldrig gillat normalt, men efter sommaren vi hade,
känns normalt fantastiskt.
Ja, men helt ärligt, vi har mycket kvar att göra.
Vi befriade pappa, men vi sover ovanför massa förbannade artefakter.
Och? Det har vi väl alltid gjort?
- Utan att veta, nu vet vi. - Ja, sant.
Men efter den svarta änkan känner jag mig oövervinnerlig.
Bli bara inte för självsäker.
Var försiktig. Man vet aldrig var nästa fara finns.
Jag börjar förstå varför ni var här nere så länge utan att lyckas organisera nåt.
Det är mitt fel. Efter att Pandora lärde oss parkour har jag blivit besatt.
Bara här kan vi träna parkour utan att riskera att ta i fördömda grejer.
Nej, felet är mitt. Jag måste vara mer ansvarfull.
Men ditt sista hopp från dokumenthögen till skrivbordet
var både innovativt och atletiskt, även om det blev lite rörigt.
Tack för komplimangen.
Men vi måste använda dokumenten, så lek hellre nån annanstans.
Förlåt, Sky.
Jag ber Alex hämta några lådor som ni kan använda.
Alex?
Vart tog han vägen?
Det var inte kul de första två gångerna. Varför skulle det vara kul nu?
Tre-regeln?
Jättekul.
Tack, Larry.
Jag vill se till att allt är i ordning innan jag börjar mitt nya jobb.
Sky, du kommer äga på ditt nya jobb.
Georgia och Paxton-museet har tur som fått dig till kurator.
- Vad du än behöver så finns jag här. - Jag vet.
Det känns skumt att återgå till vardagen, särskilt med dina mardrömmar.
Du gjorde så mycket medan jag var... upptagen.
Jag ska följa ditt exempel och återlämna artefakterna.
Det ger vår familj chansen att skapa ett nytt Vanderhouven-arv.
Och Sky, än en gång, förlåt att jag inte berättade.
- Jag... - Gjort är gjort.
Nu fokuserar vi på framtiden.
Det påminner mig om
att jag lovade Stanley och Larry lådor till sin parkour.
Okej, akrobater. Varsågoda.
Alex, är du okej?
Min dröm. Nu vet jag vad den betyder.
Jag har äntligen räknat ut det.
På grund av all tid i det där tomrummet, är jag länkad till törnbusken.
Pappa, vi förstår inte.
Jag önskar det fanns en mer vetenskaplig förklaring,
men allt här nere hör ihop, artefakterna, törnbusken och nu jag.
Jag ska visa er.
När jag rörde törnbusken,
- visade den mig den här artefakten. - Lucerna Sale.
Även känd som saltlanternan.
Vadå? Tror ni inte att jag vet saker?
Okej, jag läste det i dokumentet jag satt på
när jag planerade mitt parkourhopp från skrivbordet.
På nåt sätt har det här med min skelettdröm att göra.
Tidigare använde törnbusken röda törnen för att visa oss till rätt artefakt.
Vilket upphörde när vi krossade den svarta änkan.
- Nu berättar den för dig. - Det här är vårt nästa uppdrag.
Säkert att du har återhämtat dig?
Mardrömmarna lär nog inte sluta förrän vi gör det.
Då sätter vi igång.
Varför bär jag den så här?
Vi har lärt oss att man inte ska röra en fördömd artefakt om man inte behöver,
så jag skapar en robotartefakthanterare.
Tills den är klar får tängerna duga.
Cornelius skrev att saltlanternan skapades
för att "fånga en gruvarbetares fulla uppmärksamhet."
Det är bara salt i den. Den glittrar, men fångade det deras uppmärksamhet?
Gruvarbetare måste ha varit desperata efter underhållning.
Ni tre är som en väloljad maskin. Undra på att ni räddade mig.
Jag vet varifrån den kom. Pandora, det här kommer du älska.
Lanternan stals tydligen från ett område i Rumänien vid namn Transsylvanien.
Transsylvanien. Ja!
Hoppas det är ett vampyrslott. Jag måste packa.
- Tänker du samma sak som jag? - Undervattensvulkaner?
Än en gång, nej.
Nu när familjen är enad, vad är vår roll i det här?
Den förbjudna flygeln är fortfarande vår domän. Här nere är vi kaptener.
Jag är inte så säker.
Jag behöver tid att tänka.
Jag är i planetariet med mitt munspel om du behöver mig.
Så sant som jag lever, Alexander den store har återvänt.
Margie erövraren, du är en syn för gudar. Hur i helsefyr är det?
Vad är det som doftar så delikat?
- Vitlökshalsband. - Självklart. Transsylvanien.
Jag kan tänka mig vad det är för artefakt.
Känner du till det?
Jag lovar, hon är den enda som vet.
Jag längtar efter att ge artefakten till dess ägare och säga:
"Vi är vänner, här för att återlämna en släktklenod som stals för länge sedan."
Det går inte alltid till så.
Gör det inte?
Det kanske gör det. Eller inte, beroende på situationen.
- Det är annorlunda varje gång. - Lugn. Vi hjälper dig.
Nästa hållplats, Transsylvanien.
Otroligt att jag äntligen ska få träffa en vampyr.
Att vi är i Transsylvanien gör inte alla till vampyrer.
Jag skulle inte utesluta det.
- Försvinn! Jag har betalat räkningen. - Ursäkta?
- Är ni inte från elbolaget? - Nej, vi är från Amerika.
Jag trodde ni var här för att stänga av elen.
Det måste vara dyrt att ta hand om ett så stort slott.
Ja, det suger ur mig allt.
- Som en vampyr? - Ja, så är det. Så mycket pengar.
Mer än min usla familj lät mig ärva.
En gång var min familj rik, men de senaste 100 åren har vi förlorat.
Nu går vi knappt runt.
Varför berättar jag det här? Vilka är ni?
Vi är vänner, här för att återlämna en släktklenod
som stals för länge sen.
Lucerna sale.
Det var så lite.
Det där var inte så tillfredsställande,
men det viktiga är att artefakten är hemma igen.
- Jag är inte så säker på det. - Är du inte?
Nåt verkar fel.
Det brukar vara uppenbart när förbannelsen lämnar en artefakt.
Det blev säkert rätt.
Törnbusken sa att artefakten stod på tur, och Vlad var den rätte ägaren.
- Vi ska gottgöra artefakten, inte ägaren. - Vi kanske ska ta tillbaka den?
Nej. Vi återlämnade den. Det borde räcka.
Var den nån mer som såg det där?
Att Vlad misstänkt nog sprang iväg med lanternan vi gav honom?
Vad gör de? Vi har redan slutfört vårt uppdrag.
Vi ska gottgöra lanternan, inte lämna över stafettpinnen.
Okej då.
Stanley!
Jag har bett dig att inte störa mig på min tänkarplats.
Har du varit i den egyptiska flygeln i ilsket tillstånd?
Vad i allsin dar har hänt här?
Var det inte du?
Tror du att ett kranium kan orsaka sånt kaos?
Jag kan, men jag gjorde inte det.
Och Hank då?
Han hävdar att han var i rustkammaren när det hände.
Det är ett trovärdigt alibi.
Tror du att en artefakt vaknade och gjorde det?
Kanske. Vi städar upp och inventerar.
Det kanske ger oss några ledtrådar.
Du.
Det är okej. Vi är vana vid sånt här.
Det är inte jag.
Salt. Väggarna är gjorda av bergsalt.
Vlad sa att hans familj brukade vara jätterika.
- Det måste vara därför. - På grund av salt?
Historiskt sett, har salt varit värt mer än guld.
Ordet "saldo" kommer från salt.
Men om allt det här finns under slottet, varför är han inte rik?
Han kanske inte hittade arbetare? Gruvarbete är hårt och dåligt betalt.
Vänta lite. Jag känner igen den här platsen.
- Den var i min dröm. - Var den?
De här måste vara till arbetarna när de blev trötta.
- En bra plats för en tupplur. - Jag tror det är gamla katakomber.
Där de förvarade döda kroppar.
Föga förvånande.
Salt är naturligt konserverande. Varför är de tomma?
- Vi måste gå. Nu. - Jag trodde vi skulle hämta lanternan.
Lanternan var inte det enda jag såg i drömmen.
De la inte märke till oss.
Wow. Zombieskelett är ännu coolare än vampyrer.
Vi tar reda på vad som pågår.
Hör upp, bönder. Titta hitåt.
Historierna är sanna. Det fungerar.
Jag har väldigt goda nyheter. En gammal släktklenod har återlämnats
och saltgruvorna i Baciu är snart tillbaka i drift.
Plocka upp era hackor och börja jobba.
Ja, definitivt fortfarande fördömd.
- Den sista. - Är du hundra på att det inte finns fler?
Tvinga mig inte till matte, kompis. Jag är säker.
Då fattas det en artefakt.
Ett armband från en egyptisk faraos grav.
- Vaknade det upp och stack iväg? - Eller bröt sig nån in och stal det?
Larry, vi tycks ha ett mysterium.
Och om vi är kaptener här nere än, måste vi lösa det.
Aj, aj, kapten.
Vlads familj använde nog lanternan för att kontrollera skeletten.
Nu förstår jag det med:
"fånga en gruvarbetares fulla uppmärksamhet."
När Cornelius tog lanternan kunde de inte kontrolleras.
De måste ha irrat omkring i gruvorna i åratal.
Nu när vi gav den tillbaka till Vlad
gjorde vi så han kan börja om med familjeföretaget.
Skeletten måste vara gamla gruvarbetare.
- Fångar även efter att de dött. - Inte bara fångar. De är slavar.
Vi måste befria dem och låta dem vila i frid.
Vi tar lanternan och befaller dem att sluta.
- Tror du det funkar? - Jag har ingen aning.
Då borde jag hämta lanternan. Ungar, stanna här där ni är trygga.
Måste vi dra det här med dig också?
Vi gjorde det förra sommaren med mamma. Det var en process.
- Hon har rätt. Det var en process. - Då var familjen inkomplett.
Nu när vi båda kan beskydda er, kan ni kliva tillbaka lite.
Låt honom göra det.
Vissa måste lära sig själva.
Var redo som backupp.
Arbeta hårdare! Snart är Baciu-förmögenheten tillbaka.
Vlad Baciu, sluta med det du gör.
Mannen som låtsades vara från elbolaget.
Nej, du missförstod.
- Vad gör du då här? - Vi är här för att stoppa dig.
Du kan inte använda tvångsarbete för att bli rik igen.
Jag kontrollerar en armé av odöda. Jag kan göra vad jag vill. Titta.
Arbetare, tillfångata inkräktaren.
Älskling, det är nu vi flyr.
Har den!
- Ascoolt. - Jag tar den här.
Hörni, skelett - fånga dem!
Spring! Till gruvvagnen!
- Kan inte den här gå snabbare? - Jag försöker.
Bra där, Pan.
Fort. In här.
- Tack. - Jag har din rygg.
Fler skelett.
Jag försöker få upp den på spåren.
Jag köper dig lite tid.
Nästan.
Klart!
Synd att ni inte hittar lika bra som jag här.
Du måste skämta.
Jag förstår inte vilka ni är eller varför ni är här.
Först ger ni mig lanternan, nu försöker ni ta den.
Förlåt för det. Alla gör misstag.
Vitlöksögon!
Ta lanternan!
Jag befaller er att...
Pandora!
Pappa!
Förlåt.
Pappa, skynda.
Använd lanternan och befall dem att sluta.
Pappa!
Arbetare, jag befaller er att sluta.
Och jag befaller er att vila. För evigt.
Nej!
Ni har ruinerat mig. Utan mina arbetare kan jag inte behålla slottet.
- Du säger det som om det vore dåligt. - Hur är det inte dåligt att bli pank?
Att försöka behålla allt det här kan ha hindrat dig från egna val.
Ja, både du och skeletten har varit den här platsens fångar.
Ni har rätt, konstiga amerikanska familj.
Imorgon bitti ska jag ändra mitt liv. Annonsera ut slottet.
Vill ni köpa ett slott? Ni får ett bra pris.
Tack, men nej. Vi har egna husproblem.
Vad var det som hände med lanternan?
- Varför tvekade du? - Tvekade? Vad menar du?
När skeletten nästan tog oss,
höll du lanternan, men sa inte åt dem att sluta.
Vad säger du? Jag hade aldrig lanternan.
Pappa, vi springer ikapp till flygfältet.
Vi kör.
Vad? Är dina ben fortfarande förstenade?
Undertexter: Victoria Heaps