ПРОКЛЯТТЯ!
ЛАМПА
МОЛОДЕЦЬ!
- Ще одна п'ятірка. А ти не міняєшся. - Гей.
Рада бачити, що ти знов перейшов у наступний клас відмінником.
Не брехатиму, відчуття приємне. Майже...
- Нормальне? - Точно.
Розумію.
Я не фанатка «нормального»,
але після всього, що ми пережили влітку,
«нормальне» почало мені подобатися.
Так, але будьмо чесні: попереду ще багато роботи.
Ми визволили тата,
але й досі спимо в будинку з про́клятими артефактами.
І що? Ми завжди так жили.
- Але тоді ми не знали, а тепер знаємо. - Слушно.
Та здолавши чорну вдову, я почуваюся непереможною.
Тільки не будь така самовпевнена.
Будь обережна. Ніколи не знаєш, де чигає небезпека.
Я починаю розуміти, чому ви так довго тут пробули,
а навіть не спробували все впорядкувати.
Це я винен.
Після того, як Пандора навчила нас паркуру, я ним так захопився.
А це єдине приміщення, де можна паркурити,
не боячись зачепити про́кляті речі.
Ні, це моя вина. Я повинен бути відповідальніший.
Та мушу сказати, що твій стрибок зі стосу журналів на стіл
був спритний і вдалий, хоч і спричинив тут безлад.
Комплімент прийнято.
Ці записи нам ще потрібні, тож пострибайте деінде.
Вибач, Скай.
Попрошу Алекса розставити для ваших стрибків ящики.
Алексе.
Де він дівся?
Перші два рази було не смішно.
Чого ти вирішив, що буде смішно на третій?
Через правило трьох разів?
Дотепно.
Дякую, Ларрі.
Я хочу навести тут для вас повний порядок,
поки не вийшла на нову роботу.
Скай, ти будеш найціннішим працівником.
Джорджії та музею Пакстона неймовірно пощастило,
що ти куруватимеш нову виставку.
У разі чого я завжди поможу.
Знаю.
Просто якось химерно намагатися повернутися до нормального життя
з цими твоїми нічними кошмарами.
Поки я був «зайнятий», ти стільки всього зробила.
Дозволь мені повернути на місце решту артефактів.
Це дасть нашій родині можливість створити нову спадщину Вандерговенів.
І, Скай, ще раз пробач, що я все від тебе приховав.
- Я... - Це вже в минулому.
Зосередьмося на майбутньому.
Я згадала,
що пообіцяла Стенлі й Ларрі, що ти розставиш тут для них ящики.
Ну добре, акробати. Будуть вам ящики.
Ти в порядку, Алексе?
Мій сон. Тепер я знаю, про що він.
Я нарешті зрозумів.
Мабуть, це тому, що я так довго був у порожнечі,
але, думаю, я пов'язаний з шипшиною.
Це ж безглуздо, тату.
Рассе, повір, я б волів мати більш наукове пояснення,
але тут усе пов'язане між собою:
артефакти, шипшина, а тепер і я.
Я вам покажу.
Коли я торкнувся шипшини,
то побачив цей артефакт.
«Люсерна Саль».
Також відома як соляна лампа.
Що? Думали, я геть нічого не знаю?
Ну добре, я побачив її в нотатках, на яких сидів,
коли планував стрибок зі стола.
Лампа точно пов'язана зі скелетом з мого сну.
Раніше шипшина вела нас до потрібних артефактів за допомогою червоних шипів.
Але після знищення чорної вдови це припинилося.
Мабуть, тепер вона показує їх напряму тобі.
Це наше наступне завдання.
А ти достатньо оговтався?
Навряд чи кошмари припиняться, поки не повернемо всі артефакти.
Тоді до роботи.
Повтори, чому не можна нести руками?
Ми з'ясували, що тобі не можна торкатися про́клятих артефактів
без нагальної потреби,
тому я розробляю роботизований тримач артефактів.
А поки що згодяться й щипці.
Корнеліус пише, що соляну лампу була створено,
щоб «полонити увагу робітників копальні».
Там же лише шматочок солі.
Він виблискує, але хіба це могло полонити увагу?
Мабуть, тоді робітникам копалень дуже не вистачало розваг.
Ви троє – чудова команда. Не дивно, що ви мене врятували.
Я знаю, звідки лампа.
Пандоро, ти будеш у захваті.
Схоже, лампу вкрали в одній області Румунії,
відомій як Трансильванія.
Трансильванія. Ура!
Хай би це був замок вампірів. Піду збирати речі.
Ти думаєш про те саме, що і я?
Про підводні вулкани?
І знов мимо.
Тепер, коли вся сім'я в зборі, яка наша роль?
Закрите крило – наша територія. Ми тут і досі капітани.
Щось я вже не такий упевнений.
Мені треба подумати.
Якщо знадоблюся, я з новою гармонікою в піднебессі.
Очам не вірю, Александр Македонський власною персоною.
Марджі-завойовниця, світло очей моїх.
Як життя?
Що це за приємний запах?
Часникове намисто.
Авжеж. Ми ж летимо в Трансильванію.
Не уявляю, який про́клятий артефакт ви повертаєте цього разу.
Ти про них знаєш?
Запевняю: крім неї, не знає більше ніхто.
Скоріше б вручити артефакт законному власникові й сказати:
«Ми друзі й прийшли повернути сімейну реліквію,
яку у вас украли багато років тому».
Не завжди буває так.
Не завжди?
Може бути й так. Чи ні, залежить від ситуації.
Щоразу по-різному.
Не зважай. Ми за тобою наглянемо.
Наступна зупинка – Трансильванія.
Невже я нарешті побачу вампіра?
Те, що ми в Трансильванії, не означає, що тут скрізь вампіри.
Хоч я б цей варіант не відкидала.
Ідіть геть! Я сплатив рахунок.
Даруйте?
Ви хіба не з енергозбуту?
Ні. Ми з Америки.
Я подумав, ви прийшли перерізати мені світло за неоплачені рахунки.
Мабуть, недешево утримувати такий замок.
Так, він усю кров висмоктує.
Мов вампір?
Саме так. Так багато потребує грошей.
Більше, ніж мені лишила моя підла сімейка.
Колись ми були дуже багаті, але минулі сто років лише втрачали.
Я ледве тримаюся на плаву.
Чого я вам це розповідаю? Хто ви?
Ми ваші друзі й прийшли повернути сімейну реліквію,
яку у вас украли багато років тому.
Соляна лампа.
Нема за що.
Було не дуже приємно,
та найголовніше, що ми повернули артефакт на місце.
- Щось я в цьому не впевнений. - Не впевнений?
Дивно це якось.
Зазвичай, коли з речей знімається прокляття, ми це бачимо.
Думаю, все як треба.
Шипшина вказала мені на лампу,
а Влад, за записами, – її законний власник.
Однак правильно розпорядитися треба з артефактом, а не з власником.
Може, варто повернутися?
Ні. Ми вернули лампу на місце. Цього має бути досить.
Ви це бачили?
Влада, який підозріло тікав з лампою, яку ми йому віддали?
Чого вони? Ми ж виконали завдання.
Артефактом треба правильно розпорядитися,
а не просто його позбутися.
Ну добре.
Стенлі!
Я ж просив не заважати мені думати.
А ти, коли сердився, не був в єгипетському крилі?
Що тут сталося?
Це не ти зробив?
Думаєш, один череп здатен спричинити такий хаос?
Я міг би, але це не я.
А може, це Генк?
Він стверджує, що був тоді замкнений в цейхгаузі.
Залізне алібі.
Думаєш, якийсь артефакт ожив і таке накоїв?
Можливо. Приберімо тут і перевірмо, чи все на місці.
Це дасть нам необхідні підказки.
Скай.
Усе добре. Ми до такого вже звикли.
А я не звик.
Сіль. Стіни з чистої кам'яної солі.
Влад сказав, що його сім'я була дуже заможна.
Певно, через оце.
Через сіль?
Майже завжди в історії сіль була дорожча за золото.
Звідти й пішло англійське salary – «зарплата».
Але якщо в них тут соляна шахта, чому він більше не багатий?
Може, не знайшов робітників?
Праця в копальнях тяжка, а платять мізер.
Стривайте. Я впізнаю це місце.
Я бачив його у снах.
Справді?
Певно, це лежанка для відпочинку робітників.
Якраз, щоб подрімати.
Думаю, це старі катакомби.
Де зберігали трупи.
І не дивно.
Сіль – природний консервант. Але чому вони порожні?
Забираймося звідси. Негайно.
Ми ж прийшли по лампу.
Уві сні я бачив не тільки лампу.
Вони нас не бачать.
Ти ба. А скелети-зомбі прикольніші за вампірів.
Треба з'ясувати, що діється.
Увага, селяни. Дивіться на мене.
Оповіді правдиві. Лампа діє.
У мене дуже хороші новини.
Мені повернули давню сімейну реліквію,
і соляні копальні Бачу скоро знов запрацюють.
А тепер беріть кирки й за роботу.
Лампа таки проклята.
Це був останній.
А ти впевнений на всі сто, що артефактів більше нема?
Не змушуй мене рахувати. Я впевнений.
Тоді бракує одного артефакту.
Браслета з гробниці єгипетського фараона.
Він ожив і втік?
Чи хтось сюди прокрався і його вкрав?
Ларрі, схоже, в нас тут намалювалася таємниця.
А оскільки ми тут капітани, то й розгадувати її нам.
Буде зроблено, капітане.
За допомогою лампи сім'я Влада
керувала скелетами.
Тепер я розумію, що означає
«полонити увагу робітників».
Коли Корнеліус украв лампу, ними стало нічим керувати.
І вони роками безцільно блукали по копальні.
А повернувши лампу Владові,
ми допомогли йому запустити сімейний бізнес.
Ці бідолашні скелети – колишні шахтарі.
Вони в'язні навіть після смерті.
Не просто в'язні, а раби.
Ми повинні їх звільнити й дати нарешті спочити.
Заберемо лампу й накажемо їм спинитися.
Думаєш, подіє?
І гадки не маю.
Тоді лампу поверну я.
Діти, а ви будьте тут, у безпеці.
Знов те саме, тільки тепер з тобою?
Торік ми вже таке проходили з мамою. Ще та була задачка.
Так і є: ще та була задачка.
Тоді наша сім'я була не в повному зборі.
А тепер ми з мамою вас захистимо,
тож можете поки що не втручатися.
Хай іде.
Деякі люди вчаться на власних помилках.
Будьте готові втрутитися.
Працюйте дужче! І сім'я Бачу знов розбагатіє.
Владе Бачу, негайно спиніться.
Той, що вдавав, ніби він з енергозбуту.
Ні, ви не так зрозуміли.
Тоді чого ви тут?
Ми прийшли спинити вас.
Не можна використовувати примусову працю, щоб повернути статки.
Я керую армією живих мерців. Я можу робити все, що захочу. Дивіться.
Робітники, схопити зловмисників.
Коханий, тепер треба тікати.
Лампа в мене!
Як круто.
Я це заберу.
Скелети, схопити їх.
Тікай! У вагонетку!
А швидше можна?
Намагаюся.
Молодець, Пандоро.
Бігом. Сюди.
- Дякую. - Я тебе прикрила.
Ще більше скелетів.
Я поставлю вагонетку на рейки.
Я виграю тобі час.
Майже поставив.
Готово!
Жаль, що ви не знаєте копальню так, як знаю я.
Ви що, знущаєтесь?
Не розумію, хто ви і що тут забули?
Спершу віддали мені лампу, а тепер хочете її забрати.
Вибачайте. Усі помиляються.
Часником прямо в око!
Заберіть у неї лампу!
Наказую вам...
Пандоро!
Тату!
Пробач.
Поспіши, тату.
Застосуй лампу й накажи скелетам спинитися.
Тату!
Робітники, наказую вам спинитися.
І наказую вам спочити. Навіки.
Ні!
Ви мене розорили.
Без робітників я не зможу утримувати замок.
Кажете так, ніби це погано.
По-вашому, розорення – це не погано?
А може, спроба зберегти все це не дала вам прокласти власний шлях.
Схоже, і ви, і скелети були в'язнями
цієї копальні.
А слушна думка, дивна американська сімейко.
Завтра почну життя з чистого аркуша.
Виставлю замок на продаж.
Не бажаєте купити замок? Віддам за хорошу ціну.
Дякую, але ні. Нам вистачає своїх хатніх проблем.
А що то було з лампою?
Чому ти завагався?
Завагався? Про що ти?
Скелети ледь нас не схопили,
а ти тримав лампу, але так і не наказав їм спинитися.
Що ти таке кажеш? Я не тримав лампу.
Тату, хто перший до злітної смуги?
Виклик прийнято.
Що, ноги скам'яніли?
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова