Budeme si hrát?
PROKLETÍ
PERSKÁ HRACÍ KOSTKA
Pracanti mají teda drsnej život, že jo, mami?
Poslyš, dobrovolničíš v Paxtonově muzeu, nebo ve škole přehrávání?
Ach, Horusi.
Tak mladý a naivní.
Jednou to pochopíš.
No prosím. Povídej, jak ses dneska v muzeu nadřela.
Pomohla s přípravou benefice a hrála si na schovku v parku se sochami.
Tohle je fajn.
Mám radost, že se aspoň prozatím všechno vrací do normálu.
PEKELKY PŘÍCHUŤ ČILI
Nenacpi se. Táta se těší, že nám uvaří večeři.
Cítí se trochu ztracený, tak ho podpořme.
- Ano? - Dobrý večer.
Čeká vás specialita šéfkuchaře Vanderhouvena.
Vzbudil jsem se s ukrutnou chutí na tohle.
Co to má být?
Pakambala. Rodinný oblíbenec.
Máte se nač těšit.
Jestli ono není prokleté vše, co naši předci dělali.
Lásko, co takhle tu rybu zmrazit a nechat na víkend?
Všem nám už kručí v břiše
a tohle asi chvilku potrvá.
Poslyš, tati, keř je teď potichu?
- Vydává zvuky, ale nic naléhavého. - Jaké zvuky?
Jde o syčení, šeptání a občas se mi zamlží mysl.
Jako v té prázdnotě.
Teprve to zkoumám,
ale tak dlouhá doba mimo vlastní tělo člověka poznamená.
Až to vyzkoumáš, řekni. Normální zní báječně.
To je mi náhoda.
Máma si náš návrat k normálu zrovna pochvalovala.
Poznám, když něco chceš, Pandoro. Vyklop to.
Nenapadá mě nic normálnějšího, než aby tu Devi v pátek přespala.
Máme Devi rádi, ale všechno je jinak, když víme, že tu máme prokleté věci.
Jako i předtím. Jen jsme o prokletí nevěděli.
Někdo se tady připravil.
Hezky, Pan.
S Devi jsme měly na léto plány,
ale já všechny odřekla.
Chci, aby to bylo jako dřív, i kdyby jen na den.
Prosím.
Fajn, zítra může Devi přespat.
Ale musíme dělat, jako by zapovězené křídlo neexistovalo.
Musíme ho utajit před nebezpečnými lidmi, které by ty předměty přilákaly.
Rozumím. Jasná věc.
Vy dva musíte bohužel přes noc zůstat tam.
Nevadí. Žili jsme tam staletí. Další noc nic není.
Já mám představit plán babylonské výstavy kurátorům z Londýna.
A na pomoc si vezmu i hvězdného archeologa Alexe Vanderhouvena.
Vážně?
Jsou to tví velcí fanoušci.
Asi můžu pomoct. I když to nepotřebuješ. Ty jsi tu hvězda.
Ne, to ty.
Dost, jste odpornější než ta ryba.
Všechno na přespávačku mám.
Zmrzku, strašidelné filmy, deskovky.
Devi.
Super, že jsi tady.
Díky, Pan. Už je to doba.
Celé tři měsíce.
Já vím, já vím.
Chybělas mi.
Ty mně taky. Proto jsem ti pořád volala.
Ale ze všeho ses podivně omlouvala, že už máš něco s mámou a bratrem.
Fakt mě to mrzí. Měla jsem toho hodně.
Řecké kloubní kůstky.
Ano.
- Začals beze mě? - Neboj.
Nic nechybí. Stejně jako včera a předevčírem
a noc předtím.
Po krádeži v egyptském sálu musíme dávat pozor.
Já vím. Přestaň komandovat.
Kde jsme to byli?
Matrjoška? Ano. Perská hrací kostka?
Ano?
Ne, kamaráde.
Podívej.
Kam se ta kostka poděla?
Alexi!
Marnotratný syn se vrátil.
Ráda vidím svůj oblíbený hvězdný pár v pořádku a osobně.
Dnes je hvězdou večera Sky. Já jsem jen doprovod.
Ty lichotníku.
Naši londýnští přátelé se na tebe těší, Sky.
Je ohromné, že se ti povedlo získat Sargonův trůn.
ZTRACENÝ BABYLON
Jděte napřed. Musím se na něco podívat.
- Dohoním vás. - Ať se nezapomeneš.
Je z čeho vybírat, ne, Devs?
Jo.
- Zahrajeme si Bitevní úskok. - Hru s celou bichlí pravidel?
Jo! Po hodince vysvětlování se fakt rozjede.
Jo, tak to ne.
Vyber ty.
Co třeba tahle?
Jo! Jsem pro.
Faraonův hněv je super.
Nevidím kostky.
Zvláštní.
V žádné z těch her kostky nevidím.
V Templářově zkoušce ještě včera kostka byla.
Počkej, co je to?
Tu jsem nikdy neviděla.
Aspoň můžeme hrát.
Pěkně tě rozdrtím.
Ne, já totiž rozdrtím tebe.
Nesu první díl souhrnu Bitevního úskoku. Aha. Hrajeme tuhle?
Nevadí, tak třeba příště.
Tý jo, to je fakt cool.
Počkej.
Zahrajeme si hru?
Kdo to řekl?
Co se to děje?
Čeká vás Zkouška mantikory.
Cože? Čehože?
Mantikory. To je bájné stvoření z Persie.
Russi, můžeš mi tady pomoct?
Devi, stůj.
Ta věc je prokletá, že?
To neřeš. Nemůžu otevřít.
Hru není možné přerušit.
Tak zní pravidla a pravidla jsou neměnná.
Pan? Tohle je celkem strašidelné.
Už se bojíš?
Teprve začínáme.
Pandoro, co děláš?
Překvápko!
To je Večer realistických her. Ta hra tě pohltí.
Tohle jste připravili pro mě?
Jo, z Russe je teď mistr vizualizací.
Virtuální realita, hologramy, to všecko.
Že jo, Russi?
To teda jo.
Ty bláho, to je paráda.
Naprostá. Obklopuje nás Russova vymakaná iluze.
Dnešek bude fakt jízda.
- Tak jo. Jak začneme? - No, nejdřív hodíš...
Mlč!
Slyšte mé výnosy. Máme tu přemíru hladových krků.
Vesničané, tuto sklizeň jste k zápolení vyvoleni vy.
Sklizeň?
Aby to bylo dobově věrné.
Počátky perské říše.
Tak jo.
Hráči házejí hrací kostkou a postupují o příslušný počet polí.
Plní různé úkoly, aby získali váčky semínek.
Semínka? Cože? Bezva! Fakt hodnověrný.
Deset váčků vám zajistí vstup do mé sluje.
Tam se se mnou utkáte při poslední zkoušce.
Porazte mě a zvítězíte.
Vítěz určí osud nehodných.
Kouzlo projektorů.
„Určí osud?“ Co to znamená?
Ze zkušenosti vím, že nic dobrého.
Půjdu zjistit víc.
Ty dohlédni na děti.
Zřejmě začínám.
Co teď?
Získáváš první váček.
Jeden by byl. Už jen devět.
Co? Ty už máš semínka?
Proč tě to překvapuje?
Je to tvoje hra.
Protože vám to už napoprvé tak jde.
Jo!
Konečně jsem na řadě.
Možná nebude tak zle.
Zakřikla jsi to.
Připrav se na hlavolam.
Jen se ukaž.
Zvol správnou truhlu, a získáš váček.
Zvol špatnou, a hořce zaplatíš.
Napoví ti hádanka: „Stmíváním dej se vést, neb východ slunce je znakem konce.“
Stmívání. Soumrak. Slunce zapadá.
Slunce pálí. Nebo...
Teď chceš někomu psát?
Vychází na východě a zapadá na západě.
Stmívání znamená západ!
- Tahle! - Ano.
Otevři truhlu a získáš odměnu. Pak jdi do další místnosti.
Měla bys mi víc věřit.
Co kdyby vybrala tuhle?
Opravdickej had!
Mohl mi zabít kámošku.
Tohle není jen hra. Musíme kletbu zlomit, než se něco stane.
Alexi!
Všude tě hledám.
Já...
Zase jsi byl mimo, že ano?
- Pojď, jedeme domů. - Cože?
Ne, máš velký večer. Chci poznat ty kurátory...
Už jsi tu hodinu.
Schůzka skončila.
Odjeli.
Sky, mrzí mě to.
Netrap se tím.
ZTRACENÝ BABYLON
Pandoro.
Vzala sis na herní večer artefakt?
Ne, už tu byl.
Když ne ty, tak kdo?
Ani se nehni.
Děsivý. Nikdy jsem si ho nevšimla.
Fajn copánky.
To nebude dobrý.
Padl ti symbol mantikory.
Pokud splníš následující úkol,
získáš pět váčků.
Pokud selžeš,
dáš svůj osud všanc.
Vládci jedí jako první i v dobách hladomoru.
Zůstaň stát za větévkou a vhoď mu fík do úst.
Máš jeden pokus.
Jako hra na pouti. Jde jen o fyziku.
Selhal jsi!
Musíš čekat na ortel!
Russi!
Kdo to byl? Vaši jsou pryč, ne? A Russ není takový herec.
Co se děje? Řekni mi pravdu.
Jeho osud určí vítěz.
Zbývají dva hráči.
Hra skončí, teprve až budeme mít vítěze.
Tak zní pravidla a pravidla jsou neměnná.
Pandoro, já už nechci hrát.
Můžeme přestat?
Hra nemůže pokračovat, dokud nesplníte úkol.
Já nevím, jestli můžeme.
Hru není možné přerušit!
Asi bychom měly ten rozčilený hlas poslechnout.
Dobře, když myslíš. Jdu splnit ten úkol s fíkem.
Dej mi chvilku. Musím na záchod.
Co se stalo s Russem?
Nevím. Odvleklo ho to.
Protože právě hrajete prokletou hru z dávné Persie.
V sázce je mnoho.
Co Russ? Půjde zachránit?
Měla bys mít možnost určit jeho osud, pokud tu hru vyhraješ.
Tos ji uklidnil.
„Hrací kostka vznikla v perské vesnici asi 500 př. n. l.
Podle legendy se vesnice každý rok těšila z bohaté sklizně.
Ale přibývalo obyvatel a jídlo přestalo stačit.
To vedlo k bitvám mezi vesničany, tak šli pro radu k mantikoře.
Tvor pomocí hádanek řešil problémy všeho druhu.
Mantikora odlila dvanáctistěn pro hru, jež sloužila ke kontrole populace.
Vítěz určoval osud poražených.
Vybral, které hladové krky mají být zaceleny.“
Doslova přišli o pusu?
Nestačí vyhrát. To by to hrozilo i nám.
Musíme zvrátit prokletí.
Mám to!
Máme stát za větví, ale nezakázal nám s ní hnout.
- Pět váčků je tvých. - Jo, to je.
Teď vyklop, co se děje.
Devi, chci ti všechno říct, ale prvně musíme dohrát.
- Prosím, pomoz mi. - Fajn. Chceš hrát? Budeme hrát.
Vyhraju, protože jsem lepší. Aspoň lepší kámoška.
Co mám dělat?
Nejlíp kamarádku ochráníš, když budeš hrát dál.
Budu poblíž v záloze.
A já zkusím zjistit víc o tom, jak se prokletí zbavit.
V průběhu hry se nelze připojit.
Alexi!
V průběhu hry se nelze připojit!
Tak zní pravidla a pravidla jsou neměnná.
Ale ne. Děti!
Obě máte deset váčků.
Připravte se na poslední zkoušku.
Myslím, že ten hlas vychází zpoza dveří.
Co? Co jsi viděla?
Fajn, ven s tím. Hra nebyla v plánu. Má rodina je prokletá.
Proč jsi nic neřekla?
Snažila jsem se tu ujetou kletbu od všeho držet stranou.
Ale zbavovat se jí je teď pro mě důležitý. Jako ty.
A upřímně, nebyla jsem si jistá, že mi uvěříš.
Nevím, jestli ti věřím.
Už nevím, čemu věřit.
Vstupte a poznáte svůj osud.
Už není cesty zpět.
Váš poslední úkol je prostý.
Kdo jako první dorazí do středu bludiště,
stane se vítězem a určí osud ostatních.
- Ne! My ti na tu blbou hru kašlem! - Jo! Kámoškám je fuk, která vyhraje.
Jaksi mizí podlaha.
Nutí nás pokračovat.
Už běžím, Devi!
Devi? Devi, kde jsi?
Russi!
Mám tě.
Devi! Jsi moje hrdinka.
Ne!
Selhala jsi!
Jsi vítěz.
Musíš vybrat, který hladový krk má být zacelen.
Žádný z nich. Neudělám to ani bratrovi, ani kámošce.
Tak zní pravidla a pravidla jsou neměnná.
Nechat problém zmizet není řešení. Musíš ho překonat. S Devi to děláme furt.
Musíš vybrat!
Tak vybírám tebe!
Zacelíme tvůj hladový krk.
Mě?
Mě vybrat nemůžeš.
Nařídils mi vybrat. Neřekls, že nesmím vybrat tebe.
Podle pravidel je výběr na mně a pravidla jsou neměnná.
- Děti! - V pořádku?
Ahoj. Nic nám není.
V pohodě, pane a paní V. Už o prokletí vím.
- Ale nebojte, mám pusu na zámek. - To jsou teda vtipy, Devi.
- Příští víkend opáčko? - Jo, ale asi spíš u mě doma.
Je to mňamka, tati. Fakt.
To rád slyším. Omeleta s pakambalou a dýní.
Naštěstí všechno dopadlo,
ale jak se ta kostka dostala nahoru?
Tak jsem si klidný večer nepředstavoval.
Zvykej si, brácho.
Vanderhouvenovi asi nemají klid ve slovníku.
Překlad titulků: Růžena Svobodová