Det nautiske rommet. Lenge siden sist jeg var her.
Konsentrer deg. Vi må se om vi finner spor etter inntrengere.
Noen har gått igjennom Egypt-samlingen og flyttet på terningen.
Vi må stoppe dem før de gjør noe igjen.
Som jeg lengter etter havet.
Var det ikke i går at du fortalte om da du ble skutt i filler av et annet skip?
Ja, men det ville ikke skjedd om det brokete mannskapet hadde fulgt ordrer.
- Jeg husker at du sa... - Det osmanske skipsrattet.
Ingen kunne skape et skipsratt som dem. Og det er fakta.
-"Rorkabbens skjønnhet... -"Rorkabbens skjønnhet...
- ...eikenes symmetri... - ...eikenes symmetri...
- ...hjulringens bøyning. - ...hjulringens bøyning.
- Helt perfekt på alle måter." - Helt perfekt på alle måter."
Du sier det hver gang. Vi har gått igjennom alt. Kom.
Vent litt, Stan. Se her. Vi springer lekk.
Vi tar inn vann!
KURATOREN
- Jeg er på forsiden. -"Sky Vanderhouven. Babylon-eksperten."
Jeg er så stolt av deg.
Det er noe galt nede.
Ingenting er som å overleve havets vrede. Godt forsøk, Poseidon!
Godt det gikk bra. Hva skjedde?
Det osmanske skipsrattet tar inn vann som et revnet slagskip.
Men jeg har fikset mange sånne.
Litt tjære. Har fremdeles teken.
Da vi katalogiserte fløyen med begrenset adgang, tok jeg det nautiske rommet.
Dette var skipsrattet fra Hamza Sadiks skip.
Var det admiral Hamza Sadiks ror?
Jeg visste det var osmansk, men drømte ikke om at det var hans.
Da vet du altså hvem han er?
Enhver habil sjømann kjenner til Sadik. Han er min personlige helt.
Jaså? Du har aldri fortalt om ham før.
Tuller du?
Ja, det gjør jeg.
Du snakker alltid om ham.
Historikere hevder admiralen ville ha roret senket i Egeerhavet.
Men det skjedde ikke.
Det ble sendt rundt fra samler til samler i flere hundre år.
- Typisk for en forbannet gjenstand. - Ikke nå lenger.
Vi skal ta deg med hjem.
Det vil være min ære å oppfylle admiral Sadiks siste ønske.
Vær så snill. La meg få være med.
Jeg kan være til hjelp.
Jeg kjenner Egeerhavet som min egen bukselomme.
Du har verken sett bukselommene eller Egeerhavet på lenge.
En sjømann glemmer aldri.
Med min erfaring vil dette bli det enkleste oppdraget noen gang.
Det er en god idé. Larry er enkel å gjemme.
Vi kan bære ham i en bowlingbag.
Hans ekspertise kan bli nyttig.
- Larry bør dra siden jeg ikke kan det. - Hva? Hvorfor ikke?
Georgia sendte melding. Det har skjedd noe på museet.
Det må være alvorlig, for vi må alle møte i morgen tidlig. Ingen unntak.
Du har visst fått ditt første oppdrag som eneste voksne, pappa.
Det går bra. Jeg gjorde det i hele sommer.
Jeg er hundrevis av år eldre enn deg, så det er jeg som er den voksne.
Sett kursen mot neste eventyr.
Er du en sjørøverhodeskalle?
Vi kan heller kalle meg for en sjørøver uten kropp.
Jeg må si at Margie tar dette bedre enn jeg trodde.
Hvor mye lenger vil vi være i lufta, Margie?
- Bør snart være i Istanbul, kompis. - Istanbul?
Det er mange byer nærmere Egeerhavet enn Istanbul. Hvorfor skal vi dit?
Det passer bra å leie en båt der.
Der er admiral Sadiks minnesmerke. Det var Det osmanske rikets hovedstad.
- Vi kan finne ut mer om ham der. - Typisk pappa.
Når vi reiser, vil du alltid ta en lang omvei for å se historiske bygninger.
Jeg er med. Jeg vil se admiralens yndlingsby med mine egne øyne.
Synd Stanley ikke får oppleve det.
Jeg vil helst ikke være på sjøen. Åpent hav gjør meg bekymret.
Men takk for at du vil hjelpe meg.
Det vil gå raskere å etterforske mysteriet når jeg har noen å snakke med.
Går det bra, pappa?
Det går bra, men dere og mamma er liksom proffer. Jeg vil ikke skuffe dere.
Ingen forventer at du er perfekt. Vi er glad du er her.
Vet du hvorfor Margie ønsket å stoppe i Istanbul?
Hva? Husker du ikke? Det var din idé.
Jeg husker det faktisk ikke.
Hei! Har dere klart å leie en båt?
Ja, det var mange tilgjengelige. Ingen har leid en båt på flere dager.
Ingen vil leie båter. De er redde.
Ryktet er at når en båt når et visst sted i Egeerhavet,
så ber en nifs stemme dem om å dra tilbake.
De som ikke gjør det, blir dratt med i malstrømmen.
Båter har forsvunnet som om de blir dratt ned i do.
Bare tull. Folk overdriver alltid historier om sjøen.
Tror du Svartskjeggs skjegg faktisk var svart?
Nei. Grått, som en bestefars skjegg.
Da er det klart. Vi drar i morgen.
Opp i køya, alle sammen. Vi får en lang dag på sjøen i morgen. Hører dere?
- Kapteinen deres gir ordrer. - Skal bli, kaptein Larry.
Kom igjen. Vi skal sove på dekk under stjernene.
Finnes ingen bedre måte å starte en reise.
Jeg kan ikke forlate gamle Rufus. Jeg skal sove der.
Jeg blir med Margie.
Ikke ta det personlig, men du snorker som en hvalross som knaser stein.
Følg mine ordrer.
Du får iallfall litt søvn.
Pappa?
Er det deg, pappa?
Pass deg, Larry!
Hent saltbøssa fra byssa.
Saltbøssa?
- Hva nå? - Kast den på ham.
- Hvordan visste du at det virket? - Gammel overtro.
Å sende salt mellom sjømenn kan gi forferdelige konsekvenser.
Bra vi har med deg. Vi trenger all hjelp vi kan få.
- Gikk jeg glipp av en spøkelsessjørøver? - Du fokuserer på feil detalj.
Spøkelsessjørøveren angrep meg.
Ikke bekymre deg, beinskalle. Margie vil ta seg av ham.
Jeg bør kaste deg over bord fordi du forlot posten din.
- Hvor var du, pappa? - Jeg... Jeg vet ikke.
Jeg sov, men plutselig gikk jeg rundt på havnen.
Jeg må ha mistet bevisstheten igjen. Jeg beklager, dere.
Jeg var der ikke da dere trengte meg. Jeg setter dere alle i fare.
Ikke din skyld. Det er en bivirkning av det som skjedde i det store intet.
- Det går nok over. Ikke sant, Russ? - Ja, sikkert.
Sett kursen mot sørvest. Vi vil snart være framme.
Sikker? Det skal være mye dårlig vær i den retningen.
Ikke bestrid kapteinen.
Larrys prakt takler litt dårlig vær, rormann.
Navnet på skipet. Jeg fant på det nå. Kom igjen, din slamp. Full fart forover.
Larrys prakt?
Jeg er bekymret for pappa.
Hva om han mister bevisstheten når det blir vanskelig, som i går?
- Eller som med lykten i Transilvania? - Han gjør sitt beste.
Ja, men skjer det på feil tidspunkt, kan vi få problemer.
- Vi må forberede oss på det verste. - Du har rett. Vi bør holde et øye med ham.
Hva gjør du, gutt? Moser du poteter, eller heiser du seilet?
Det var sånn vi lærte det på seilerleiren.
Vel, seilerleiren har lært deg feil. Gjør det rett.
Hjelp meg, admiral. Mannskapet hører ikke på meg.
Jeg opplever déjà vu igjen.
Ingen tegn til innbrudd. Hvordan går reparasjonen, Hank?
Du har timingen til en profesjonell perkusjonist.
Jeg har savnet å spille med Alex.
Han har hatt det travelt, så vi har ikke hatt muligheten på en stund.
Ikke gi dere, føtter!
Nesten framme. Snart på tide å fullbyrde admiralens siste ordre.
Vend tilbake. Nå!
Dette er mye verre enn vi forventet. Vi bør høre på den nifse stemmen.
Følg ordrer. På post.
Det er høy sjø. Vi må dra nå, ellers kommer vi oss aldri ut herfra.
Sludder! En feig stemme som ikke viser sitt ansikt får ikke kommandere meg.
Osmaner! De er osmaner!
Det må være admiral Sadiks mannskap. De er ikke særlig glade.
Tull og tøys. Hvis det er hans mannskap, så er de våre allierte. Jeg fikser det.
Vel møtt, venner! Vi er her for å hedre deres admiral, Hamza Sadik!
Se her! Vi har rattet til skipet deres.
Hva gjør du, Russ? Vi trenger deg på seilene.
Beklager, men vi kan ikke risikere at du mister bevisstheten.
Ikke tull. Jeg har det bra. Gi meg roret.
Det var det alle i byen sa ville skje. Få oss ut herfra!
- Ikke ennå! Vi må slippe skipsrattet! - Vi kan ikke. De vil vi skal dra.
Spiller ingen rolle hva de vil. Det er det admiralen vil.
Jeg vil ikke skuffe ham.
Ferdig. Sånn går det når du tviler på meg.
Jeg stoler på deg.
De vil ikke ha det.
Jeg sier det ikke igjen, Russ. Tilbake til seilene!
Vent! Ikke trekk i den!
Åpne storseilet!
- Jeg beklager, dere. - Kanskje du bør la oss ta over nå.
Dere må høre. Jeg gjorde en feil, men...
Du gjorde ikke en feil, du var en skikkelig dust.
Du hørte ikke på Margie eller Pan da de advarte mot malstrømmen.
Vi forliste nesten på grunn av deg.
Vi må alle roe oss litt ned.
Så får vi finne ut hva vi skal gjøre med rattet.
Så det gikk ikke særlig bra?
Kanskje mitt aller verste oppdrag hittil.
Og siden det forrige gikk dårlig, så sier det mye.
Hva tenker du på, kompis?
Da jeg begynte som sjørøver, var det ingen som tok meg på alvor.
Jeg jobbet hardt for å skape et godt rykte,
men ble alltid sett på som annenrangs.
- Og ryktet er alt man har der ute. - Jeg forstår, skallegutt.
Alt jeg har i denne verden er Rufus og mitt gode rykte.
Nettopp! Du forstår.
Jeg hørte legenden om admiral Sadik fra en tyrkisk kjøpmann,
og da visste jeg hva jeg skulle gjøre.
Hvis jeg var mer som ham, ville jeg få respekt.
Jeg lærte alt jeg kunne om ham og gjorde som ham.
Og det fungerte!
En dag var jeg ute etter en mystisk elfenbenskiste.
Få trodde den eksisterte. Og derfor ville jeg absolutt ha den.
Jeg var et monster mot mannskapet.
Du er for streng. Dine ambisjoner blir vår død.
Krevende. Uforsonlig.
Gjør som jeg sier!
Vi må dra tilbake!
Jeg hørte ikke etter da de sa at kisten var en dårlig idé.
Kisten var ekte, og den inneholdt en fantastisk skatt.
Men mannskapet hadde rett.
Det var en felle.
Et annet skip lurte oss inn et trangt sund og sprengte skipet vårt i filler.
Enda en gang har jeg ikke klart å leve opp til admiral Sadiks eksempel.
Hopp inn, skallegutt. Jeg må vise deg noe.
Admiral Sadiks minnesmerke.
Jeg har hatt det travelt i Istanbul. Jeg undersøkte denne Sadik-fyren.
La oss ta en titt bak minnesmerket.
Admiralens siste ønske.
Han sa seg ansvarlig for en mislykket beleiring.
Han var omringet av fienden, og mannskapet ba ham trekke seg tilbake. Han nektet.
De kjempet hardt, men snart var tapet uunngåelig.
Sadik hoppet over bord for å redde seg selv.
Hvordan kunne han?
En skikkelig kaptein er den første på og den siste av et skip.
Han og styrmannen holdt fast i det flotte roret.
Da de returnerte til Istanbul, mottok Sadik en medalje for sitt mot.
Da styrmannen hørte det, sluttet han i marinen.
Styrmannen? Det var nok fyren som angrep meg den natten.
Høres ut som om styrmannen tok med seg sinnet i graven og enda lenger.
Jeg var nok litt for lik admiral Sadik.
Jeg satte Alex og ungene i fare på grunn av staheten min.
Ja, men jeg tror du fremdeles kan lære av ham. Les den siste delen.
"Hadde jeg ikke vært så arrogant og feig, ville mannskapet kunne returnert hjem.
Om jeg kunne, ville jeg dukket ned og satt rattet på skipet
og gitt dem et fartøy som kunne vise dem veien til evig hvile."
Det er det dere må gjøre.
En god kaptein må vite når han skal lytte til mannskapet.
Jeg var en tåpe. Unnskyld.
Men hvis dere gir meg sjansen, tror jeg vi kan heve forbannelsen.
- Jeg tror vi alle trenger en sjanse til. - Vi står til din disposisjon.
Larry er ikke den eneste som gjorde feil på forrige tur. Unnskyld.
Jeg vet du har det vanskelig, men du skal vite at vi har tro på deg.
- Og vi stoler på deg. - Takk, Russ. Kom hit, kompis.
Hun er sjødyktig.
Et skip med skader har erfaring. La oss komme oss ut igjen.
Vend tilbake. Nå!
Nå kommer de.
Kan dere holde henne flytende mens jeg er der nede?
- Skal bli, kaptein. Men vær rask. - Hvor lenge kan du bli der nede?
Jeg har ingen lunger, så for alltid.
Slipp anker.
Det virker! Pappa, du er et geni.
Oi. Det vil bli et problem.
- De kutter ankertauet. - Vent litt. Jeg har en idé.
Slipp den på spøkelset.
- En saltbøsse? - Larry viste meg det. Ikke spør.
Har ham!
Hold fast!
Det er dere som fortjener en medalje.
Admiralen gjorde en feil. Han burde hørt på dere.
Han burde blitt hos dere. Men han sendte oss for å hedre deres mot.
Gi slipp på sinnet og forlat dette stedet.
Oppdraget er utført, admiral. På ordentlig vis, denne gangen.
Nei...
Vanderhouvens marine er i havn.
- Jeg har savnet dere så. - Vi har savnet deg.
Du skulle sett pappa. Han var helt utrolig.
Under oppdraget, eller da jeg danset på restauranten?
En skikkelig tyrkisk fornøyelse.
Det er en vits mellom dere, og jeg er glad for det.
- Godt å se deg, kompis. - Takk i like måte. Hvordan var turen?
Ganske bra. Litt seiling. Litt selvanalyse. Lærte litt om meg selv.
- Ja, en god tur. Fant du inntrengeren? - Nei, dessverre.
Men Hank og jeg har smidd et vennskap. Vi har et brorskap i sangen.
Unnskyld. Jeg er helt utslitt etter de siste dagene.
Jeg må legge meg tidlig.
Stan? Turen minnet meg om noe som jeg gjerne skulle fortalt deg.
Glem det. God natt.
Tekst: Tina Shortland