PROKLETÍ
RÁDŽASTHÁNSKÁ LOUTKA
Tati, koukni na můj výtvor.
Je to Robotický manipulátor artefaktů, zkráceně RMA.
Díky RMA nemusíme na prokleté věci sahat.
Nechci nějaký zase omylem aktivovat. Stačila ta kostka.
Chytré. Já používal tohle.
To taky funguje.
Tati! Podívej se.
Je ti dobře?
Je mi fajn.
Ne, to bych řekl dřív.
Mám obavy. Prvně přišly ty výpadky a teď oslabení pouta ke keři.
Tvoje pouto ke keři slábne?
Ano. Od cesty do Istanbulu.
Něco bys měl vidět.
Jako by ho něco okousalo.
Došel jsem ke stejnému závěru.
Musí to mít silné zuby, když to dokáže okousat ten keř.
Znal jsem bukanýra s klapáky z tvrdého dřeva.
Roddy Tvrdozub. Viděl jsem, jak jima prokousl dělo.
Fajn chlapák.
Chce mi něco říct,
ale pouto je moc slabé, tak úplně nerozumím.
Čichám čichám sabotáž.
Ty taky čicháš sabotáž všude.
Ale tentokrát bych i souhlasil.
Ale kdo by za ní stál? A proč?
A záhada zapovězeného křídla se prohlubuje.
Russi, projdeme Corneliovy deníky.
Vy dva hledejte další okousaná místa.
Přijdeme tomu na kloub.
Pečlivě jsem probádal Corneliovu kořist, ale zkoumat keř mě nenapadlo.
No, pomáhá nám. Co když si někdo přeje, aby nám nepomáhal?
Aby nám zabránil zlomit prokletí.
Zkontroluju ty dva.
RMA?
Kde je ovladač?
Tati! Larry!
Stanley! Kdokoli!
Hej! Nech toho!
Nějaký problém, Russi?
Řekni něco.
Zřejmě nemůže.
Hej, pusť mého syna!
Jsem pryč minutu.
- Jak se to stalo? - Horus se zřejmě dotkl prokleté loutky.
A teď je sám loutka.
- Alexi, pozor! - Co...
ZTRACENÝ BABYLON
Jak je, paní veledůležitá kurátorko? Mám hotovo.
Tak veledůležitá kurátorka? To zní dobře.
Asi si to napíšu na vizitku.
Jak je, moje milá stážistko?
Suprově. Celý den jsem ve skladu.
Je jako zapovězené křídlo bez prokletí.
Máte tam hromadu cool strašidelností.
To bys tam místo mě mohla odnést tuhle hůl.
Na výstavu se nevejde.
Dobrý den, Pandoro. Sky, na slovíčko.
Jak už víš, do muzea se někdo vloupal.
Ano. Vážně hrozné.
Už víme, jestli něco chybí?
To stále ověřujeme. Chceme vědět, co tou dobou všichni dělali.
Co nejpřesněji sepiš, kde jsi byla.
Podezíráte mě?
Prověřujeme všechny.
Omlouvám se.
Ahoj, Alexi. Teď zrovna nemůžu.
Cože?
Russi! To ne.
Ta loutka drží jak přibitá.
Pusť mýho bráchu!
Neublížím ti, loutko.
- Džajpur. - Asi nám chce říct, kam se má vrátit.
Indie se může zdát daleko,
ale s Rufusem vás tam hned přeneseme.
Protože jste jedničky.
Co o té loutce víme?
Vyrobil ji loutkař ze státu Rádžasthán.
Když zemřel, jeho dovednosti se přenesly na ni.
Je to loutka i loutkař zároveň?
Tak to zírám.
„Loutkové divadlo Kahání.“ Sem asi ta loutka chtěla.
Už máš, cos chtěla, loutko. Pusť ho.
Není to tu opuštěné? Zůstane Russ loutkou nafurt?
Jistěže ne.
Neděs ho.
Nic nevidím. Je tam tma.
Ach jo. Kde je Russ?
Mami!
Co to bylo?
Nevyužité lístky.
Asi proto tady zavřeli.
Russi!
- Alexi! - Tati!
To bylo bezva. Ještě!
Kde se tu bereš?
Je to naše divadlo. To já se mám ptát vás.
Vkradli jste se sem předvést loutkaře?
Vážně dobrého loutkaře.
Moc se omlouvám.
Nemáme zlé úmysly.
Jsme Vanderhouvenovi a přijeli jsme kvůli... To je na dlouho.
Skvěle, tak povídejte a já zatím
- volám policii. - Mami, ne! Líbí se mi.
Ten loutkař je skvělý, vidíš?
Odkud máte tu loutku?
Ze sbírky mého předka.
Poznáváte ji?
Ano, patřila do sbírky mého předka. Dejte mi ji, prosím.
Mami, nekaz mu to.
Muskán, chvilku počkej.
Co se tady děje?
Nedávno jsme zjistili, že máme doma
artefakty nashromážděné kdysi dávno pochybnými způsoby.
Teď je vracíme.
Chcete nám vrátit loutku, ale váš syn ji nedá z ruky?
Nemůže.
Je prokletá.
Prokletá? Nejste blázni?
Kéž bychom byli.
Není lehké nám to věřit, ale já vám přísahám.
Věřte mi.
Jen mi tu loutku dejte a opusťte divadlo, prosím.
Teď už nám věříte?
Tenhle výhled se neomrzí.
Východ slunce, svěží tráva, hrozivě vyhlížející chlápek.
Tak moment.
Poslyšte, tupouni. Máme tu problém.
Máme problém.
Viděl jsem venku čumila, co očumoval náš dům.
Možná má co dělat s těmi podivnými událostmi.
Něco okusuje keř.
Parkour!
Kam to zmizelo?
Zřejmě čelíme útoku zvenčí i zevnitř.
Ale nebojte. Naše trojčlenná hlídka si s tím poradí.
Zavedl nás sem a pak jste nás našla.
Už jsme řadu prokletí zrušili. Tohle bude další.
Co o té loutce víte?
Jako malé mi o ní pořád vyprávěli.
Vyrobil ji můj předek Mala Ram Bhat.
Byl to loutkař, ne čaroděj.
„Mala Ram patřil k těm nejlepším.
V mládí projel svět a hrál králům a královnám.
Později se usadil v rodné vesnici a založil Loutkové divadlo Kahání,
kde chtěl učit mladé loutkaře.
Divadlo provozovala, a vždy bude, jeho rodina.“
To už neplatí.
Snažila jsem se to tu udržet, ale nedařilo se nám.
Minulý měsíc jsme zavřeli. Muskán to špatně nese.
Rádža byl Mala Ramova oblíbená loutka, než ho jeden z předků prodal.
- Říkám si, proč ho asi prodal. - To nevím.
Možná zjistíte víc dole ve skladišti.
Tam mám rodinnou korespondenci.
Ale není tedy protříděná.
Naštěstí jsme zvyklí probírat se neutříděnými věcmi.
- Jen nám ukažte směr. - Dveře na konci chodby.
- Pandoro, není ti nic? - Dobrý.
A mám ty dopisy.
Všechny jsou v... To je hindština?
Jo, je.
- Nahoře nám je Dipika přeloží. - Nemůžeme odnést všechny.
Co vůbec hledáme?
Nejsem si jistý. Projdeme tyhle. Snad to poznáme, až to uvidíme.
Muskán, jsi unavená. Jdi si lehnout.
Ne, nechci spát. Chci se dívat.
Ta loutka ti neuteče.
Ale mně se nechce spát.
Hloupost. Vždyť to vidím.
Musíš honem do postele.
Loutka nechce přijít o publikum. Je naprosto soustředěná na Muskán.
Russi, mám nápad.
Něco jsem našla.
Tady je Corneliuv podpis. Znám ho z jeho deníků.
Tati?
To je vzrůšo.
Nemůžu jít spát, když je to tak napínavé.
Haló?
Hudba je moc nahlas. Neuslyší mě.
Tohle snad uslyší.
Co to slyším?
Bubny.
Ze skladiště.
Pandora a Alex.
Kdo zamkl? A kde je táta?
Není s tebou?
Vzbudily mě kroky a pak jsem našla jeho.
Mám ho přivést?
Dobře, počkám, až zavoláš.
Táta je s Margie.
- Co? Jak to? - Nevím.
Ty jeho výpadky přerůstají v problém, ale jedno po druhém.
Dipiko, našla jsem dole tohle. Přeložíte to?
Je to z roku 1901.
Stojí tu: „Otče, píšu vám, neboť vám to nemůžu říct do očí.
Jsem vám i matce za vše vděčný.
A vím, že Mala Ram požehnal tu loutku svým nadáním.
Cítil jsem to, když jsem ji vodil.
Ale nechci být loutkařem ani převzít divadlo.
Prodal jsem Rádžu Američanovi,
Vanderhouvenovi, který toto umění obdivuje.
Účtenku vám přikládám.
Za peníze koupím lístek na vlak. Napíšu vám, až se zabydlím.
Snad mi jednou odpustíte.
Buďte sbohem, váš syn Virádž.“
Kdo to je?
Můj prapradědeček.
Netušila jsem, že tu loutku vašemu předkovi prodal on.
To asi kletbu vysvětluje. Rádža sem chtěl, aby mohl zase vystupovat.
Pokračovat v tradici.
Kletbu asi zlomíme tím, že divadlo nezavře.
To si Mala Ram přál.
Vzdát to s ním bylo ode mě sobecké.
Dobře, Mala Rame.
Já divadlo nezavřu. Teď toho chlapce nech.
Mami!
Neboj, Muskán. Je to jen jako.
Nechápu to. Řekla jsem, že divadlo nezavřu.
Něco tu loutku uspokojit musí.
Co ještě o Mala Ramovi víte?
Jenom že byl výtečný loutkař a své umění miloval.
Kletbu bych od něj nečekala. Proto mi to nesedí.
Počkat, tady stojí, že požehnal loutku svým nadaním.
Virádž to z ní cítil.
Ale prodejem loutky Corneliovi to požehnání odmítl.
A pak roky visela nevyužitá v zapovězeném křídle.
Mala Ramova láska k divadlu se nemohla projevit
a požehnání zhnisalo v kletbu.
Nechápu to. Mala Ram chtěl tu lásku předat potomkům.
Já ji chci přijmout, ale loutka neposlouchá.
Tak ji přinutíme.
Loutko, to by už stačilo.
Jo, mami! Jo!
To je lepší než televize!
Hej, opatrně.
To od tebe nebylo hezké.
Ne! Muskán, ustup!
Mami, čeho se bojíš?
Je to jen jako.
Lepší představení jsem neviděla.
Mami, vím, že loutkařit nechceš, ale já chci.
Jsem volný!
Zase můžu mluvit.
Škoda. To ticho bylo fajn.
Dělám si prču. Vítej zpátky, Horusi.
Neovládá ji.
Jak to?
Myslím, že zlomila kletbu.
Protože má loutkaření ráda.
Chce v tradici pokračovat.
Nešlo o divadlo.
Mala Ram nechtěl nikoho do převzetí tradice nutit.
Sice nechtěl, ale já tedy nucený byl.
Mami, přestěhuje se s námi do města i loutka?
Chci být loutkařka jako Mala Ram.
Jistě, beti.
Ale teď už je čas jít spát.
Díky, že jste ji vrátili. A za vše se omlouvám.
Nemáte proč. Rodinné záležitosti umí potrápit.
To ano.
Všichni se asi musíme vypořádat s rodinným odkazem.
A vytvářet odkaz nový.
Jo, to teda.
Přijdu na to, co se se mnou děje.
Jestli za to může okousaný keř...
Neustanu, dokud to nezjistím.
Promiň, nechci věřit, že se to opakuje. Jsem zděšený.
Já vím, Alexi. Jen si o tebe děláme starost.
Já taky.
Musím hlídkovat.
Jen nechám odpočinout oči.
Překlad titulků: Růžena Svobodová