Pappa, titta vad jag gjort.
Jag kallar den Robot-artefakt-hanteraren, eller bara RAH.
Med RAH kan vi flytta artefakter utan att röra dem.
Så vi inte aktiverar fler av misstag, som med tärningsmardrömmen.
Smart. Jag har bara använt den här.
Det funkar också.
Pappa! Kom och titta.
Är du okej?
Jodå.
Nej, så skulle den gamla Alex säga.
Jag är orolig. Först alla blackouter.
- Nu blir länken till törnbusken svagare. - Försvagas din länk till törnbusken?
- Ja. Ända sen Istanbul. - Jag måste visa dig nåt.
- Den ser ut att ha blivit tuggad på. - Det var även min slutsats.
Om nåt har tagit tuggor av den här törnbusken,
måste det ha starka tänder.
Jag kände en sjörövare som hade järnvedständer.
Roddy Starktand.
Såg honom bita itu en kanon. Bra kille.
Den försöker säga mig nåt, men länken är för svag för att jag ska förstå.
- Det luktar sabotage. - Allt luktar sabotage för dig.
I det här fallet, håller jag dock med.
- Men vem skulle göra så här? Och varför? - Den förbjudna flygelns mysterium växer.
Russ, vi kollar i Cornelius dagböcker.
Larry, Stanley, kolla om törnbusken har fler tuggade delar.
Vi ska gå till botten med detta.
Jag forskade bara om Cornelius byten, jag kollade aldrig upp törnbusken.
Törnbusken har hjälpt oss. Tänk om nån inte vill att den gör det mer?
Nån kanske inte vill häva en förbannelse.
Jag kollar Larry och Stanley.
RAH?
Var är kontrollen?
Pappa! Larry?
Stanley? Nån?
Hallå! Sluta.
Russ, är du okej?
Varför säger du inget?
Han tycks inte kunna.
Hallå där, släpp min son.
En minut var jag borta.
Hur gick det här till?
Horus tycks ha rört vid en fördömd marionettdocka.
Nu är han dockans docka.
- Alex, se upp! - Vad i...
BABYLONS FÖRSVUNNA IMPERIUM
Hur är läget, chefskurator Vanderhouven? Jag är klar för dagen.
"Chefskurator Vanderhouven?" Låter bra.
Så ska det stå på mina visitkort. Hur mår min favoritdocent?
Toppen. Jag har varit i förrådet hela dagen.
Det är som den förbjudna flygeln fast utan förbannelser.
Det finns så mycket coolt och läskigt där.
Du kan bära ner staven dit också. Den får inte plats i utställningen.
God eftermiddag, Pandora. Sky, kan vi prata?
- Som du vet, har muséet haft inbrott. - Ja. Så hemskt.
- Nåt nytt om vad som stals? - Vi försöker fortfarande reda ut det.
Vi måste veta vad alla gjorde vid de tidpunkterna.
Vänligen redogör för var du var så exakt som du kan.
Är jag misstänkt?
- Vi kollar alla eventualiteter. - Jag ber om ursäkt.
Hej, Alex. Jag kan inte prata nu. Vad?
Russ. Åh, nej.
Vi har provat allt. Vi får inte bort dockan.
Dockan, släpp min bror!
Jag ska inte skada dig, Docka.
Jaipur, Indien.
Jag tror han försöker säga vart artefakten ska.
Indien är långt bort för vissa, men jag och Rufus får er dit på nolltid.
För att ni är bäst.
Vad vet vi om artefakten?
Den gjordes av en dockspelare från Rajasthan.
När han dog, levde hans färdigheter vidare genom dockan.
Är den både marionettdocka och dockspelare?
Helt förbluffad.
"Kahaani dockteater."
Det måste vara hit dockan ville bli förd.
Du fick som du ville, Docka. Släpp min bror.
Och om teatern är övergiven? Förblir Russ docka för evigt då?
Självklart inte.
Skräm honom inte.
Jag ser inget. Det är mörkt.
Jösses. Var är Russ?
- Mamma, se upp! - Vad var det?
Massa oanvända biljetter.
Kanske därför de stängde?
Russ!
- Alex! - Pappa!
Det där var mycket bra. Mer! Mer!
Varifrån kom du?
Det här är vår teater. Jag borde ställa er den frågan,
eftersom det är ni som gör inbrott på en dockteater.
En väldigt bra dockteater.
Jag ber om ursäkt. Vi vill inget illa. Vi är familjen Vanderhouven.
Vi är här för att... Det är en lång historia.
Fantastiskt. Ni kan ju berätta medan jag ringer polisen
- och berättar för dem? - Nej! Jag gillar showen.
Dockspelaren är väldigt bra. Ser du?
Var hittade ni den här dockan?
Den ingick i min förfaders samling. Känner du igen den?
Ja. Den ingick i min förfaders samling. Ge mig dockan, tack.
- Mamma, sluta förstöra showen. - Muskaan, vänta lite.
Vad pågår här?
Nyligen upptäckte vi att vårt hem innehåller
artefakter som införskaffades på klandervärt sätt för länge sen.
Vi återbördar dem.
Ni bröt er in för att ge tillbaka dockan, men er son vägrar ge den till mig?
Han kan inte.
Den är fördömd.
- Fördömd? Är ni galna? - Om det ändå vore så väl.
Jag inser hur svårt det är att tro på oss, men det är sant.
Tro mig.
Bara ge mig dockan och försvinn från min teater. Tack.
Tror du oss nu?
Jag tröttnar aldrig på den utsikten.
Soluppgång, grönt gräs, nån typ som ser illvillig ut.
Vänta lite.
Hör upp, era nötter. Vi har en situation att ta hand om.
Vi har en situation.
Jag såg en spion där ute, som spionerade på vårt hus.
Han kanske har nåt att göra med det konstiga som pågår här.
Det är nåt som tuggar på törnbusken. Parkour!
Vart tog det vägen?
Vi tycks vara under attack både utanför och inuti huset.
Men räds ej.
Med oss tre på patrull, ska vi allt lösa det.
Han tvingade Russ att ta honom hit, sen hittade ni oss.
Vi är bra på att häva förbannelser. Vi fixar det här.
Vad kan du berätta om dockan?
Jag hörde historier om dockan när jag växte upp.
Den skapades av min förfader, Mala Ram Bhat.
Han var dockspelare, inte trollkarl.
"Mala Ram var en av de bästa dockspelarna av sin tid."
I sin ungdom reste han runt och uppträdde för kungligheter.
När Mala Ram blev äldre slog han sig ner i sin by,
och startade Kahaani dockteater för att föra sin konstart vidare till de yngre.
Sedan dess och för all framtid drivs teatern av hans familj."
Det där sista stämmer inte längre.
Jag försökte hålla öppet, med affärerna har gått dåligt.
Förra månaden stängde jag.
Muskaan tar det inte så bra.
Rajadockan var Mala Ramjis favorit, tills en av mina förfäder sålde honom.
- Undrar varför dockan såldes. - Jag vet inte.
Ni kanske hittar mer information i förrådet en trappa ner.
Där förvaras familjens korrespondens. Men det är rörigt.
Tur att vi är vana vid att sortera oss igenom röriga rum.
- Visa åt vilket håll vi ska. - Dörren längst ner i korridoren.
- Pandora, är du okej? - Ja.
Och jag hittade breven. Allt är skrivet på... Är det här hindi?
Ja, det är det. Vi borde ta upp dem så Dipika kan översätta.
- Vi kan inte ta med alla. - Vad letar vi efter?
Vet inte. Vi tittar igenom de här. Vi kanske vet när vi ser det.
Muskaan, du ser trött ut. Du kan väl vila lite?
Jag vill inte sova. Jag vill se föreställningen.
- Föreställningen ska ingenstans. - Men jag är inte trött.
Strunt. Du har svårt att hålla ögonen öppna.
Vi går och lägger dig direkt.
Dockan verkar vilja behålla sin publik.
Han fokuserar helt på Muskaan.
Russ, jag har en idé.
Jag har hittat nåt.
Det här är Cornelius underskrift. Jag har sett den i dagböckerna.
Pappa?
Vad spännande. Jag kan inte sova nu, inte när allt det här händer.
Hallå?
Musiken är för högljudd. De hör mig inte.
De kanske hör det här.
Vad är det för ljud?
Trummor. Från förrådet.
Pandora och Alex.
- Vem låste? Var är pappa? - Är inte han med dig?
Jag sov när jag hörde fotsteg och så hittade jag honom.
Ska jag komma med honom?
Okej. Jag väntar tills du hör av dig.
Pappa är på planet med Margie.
- Va? Hur? - Jag vet inte.
Blackouterna börjar bli ett problem, men ett problem i taget.
Dipika, jag hittade det här i förrådet. Kan du översätta?
Det skrevs år 1901.
Det står: "Till min far, jag skriver för att jag inte kan säga det åt dig.
Jag uppskattar allt du och mor har gjort för mig.
Och jag vet att Mala Ramji gav dockan sina färdigheter.
Jag kände det när jag höll dess trådar.
Men jag vill varken bli dockspelare eller ta över teatern.
Jag sålde Rajadockan till en amerikan, Vanderhouven, som brinner för konstarten.
Jag bifogar köpebrevet.
Jag köper min tågbiljett med hans pengar. Jag skriver när jag kommit tillrätta.
Hoppas du förlåter mig en dag. Tills dess, din son, Viraj."
- Vem är Viraj? - Min farfars farfar.
Jag visste inte att det var han som sålde dockan till er förfader.
Det kan förklara förbannelsen.
Rajadockan tvingade oss hit så att han kunde uppträda igen.
Fortsätta traditionen Viraj förkastade.
Förbannelsen hävs nog bara om teatern hålls öppen.
Det är vad Mala Ramji önskade.
Jag var självisk som gav upp. Okej, Mala Ramji.
Jag ska hålla teatern öppen. Släpp pojken nu.
- Mamma! - Jag är okej, Muskaan. Det är bara show.
Jag förstår inte. Jag sa att jag ska hålla teatern öppen.
Dockan måste kunna tillfredsställas. Vad mer vet du om Mala Ramji?
Bara att han var en skicklig dockspelare som älskade konstarten.
Han verkar inte vara nån som förbannar. Det här är så ologiskt.
Vänta. Det står att Mala Ramji gav dockan sina färdigheter.
Viraj kände det i trådarna.
Men han förkastade välsignelsen genom att sälja dockan till Cornelius.
Sen hängde den i förbjudna flygeln i åratal utan att bli använd.
Mala Ramjis kärlek till dockspel fick inget utlopp.
Det gjorde välsignelsen till en förbannelse.
Jag förstår inte.
Mala Ramji ville att hans familj skulle ärva hans kärlek till dockspel.
Jag försöker acceptera det, men dockan lyssnar inte.
Då får vi tvinga den att lyssna. Docka, nu räcker det.
- Heja, mamma! Heja! - Det här är bättre än tv.
Hallå, var försiktiga.
Det där var inte snällt.
- Nej. Muskaan, backa. - Mamma, varför är du så orolig?
Det är bara en föreställning.
Världens bästa föreställning!
Mamma, jag vet att du inte vill vara dockspelare, men jag vill.
Jag är fri. Jag kan prata igen.
Attans. Jag njöt av tystnaden.
Skojar bara. Välkommen tillbaka, Horus.
Den kontrollerar henne inte.
- Hur? - Jag tror Muskaan bröt förbannelsen.
För att hon tycker om dockspel. Hon vill föra traditionen vidare.
Teatern var inte problemet.
Mala Ramji menade inte att tvinga nån att följa i hans fotspår.
Han kanske inte menade det, men jag tvingades följa dem.
Mamma, kan vi ta med oss dockan till stan när vi flyttar?
Jag vill bli dockspelare som Mala Ramji.
Visst, beti. Men nu tror jag det är läggdags.
Tack för att ni förde den hem. Förlåt för allt besvär.
Det var inte ditt fel. Familjegrejer kan vara jobbiga.
Sant.
Jag antar att vi alla har familjearv att förlika oss med.
- Och nya att skapa. - Ja, verkligen.
Jag ska ta reda på vad som händer med mig.
Om törnbusken orsakar blackouterna eller...
Jag ger mig inte förrän jag löst det.
Jag är ledsen. Jag förstår inte varför det händer. Jag skäms.
Jag vet, Alex.
Vi är bara oroliga för dig.
Jag också.
Måste hålla vakt.
Ska bara vila ögonen.
Undertexter: Victoria Heaps