Това ли търсеше? - Супер.
Разбира се, Джорджа, заемам се.
Умен си, Алекс, ще успееш.
ЕСКИМОСКИТЕ ОЧИЛА И ПЕРУАНСКАТА КРАТУНА
Проучихме щателно червените тръни през лятото, вече сме експерти.
Докато бяхте в Индия, задълбахме още.
На 37 места растението е дъвкано, гризано и/или изядено.
На 37 места? Леле, доста са.
Гризльото се е развихрил.
"Гризльото", готино. - Бива ме с прякорите.
Да видим на какъв принцип гризе Гризльото.
Вече направих карта.
Нищо не ми се набива на очи.
Но ако знаем откъде е минал, може да предположим къде отива.
И аз си помислих същото. Затова предлагам следното.
Лари, не, разбрахме се да не...
Ескимоските траперски очила.
Вървят на новите ми кецове.
Но сигурно са прокълнати. - Да. Трапер ескимос ги е изработил,
за да проследява лесно плячката си.
Слагаш ги и изричаш какво искаш да уловиш.
Очилата показват следите на всяка твар, обикаляла мястото наскоро.
Откриваш следата, тръгваш по нея и Гризльото е заловен.
В дневниците пише, че очилата се махат чак след като хванеш плячката.
Значи проклятието е да откриеш каквото търсиш? Не е лошо.
Не, проклятието е, че колкото по-дълго ги носиш,
толкова по-настървен ставаш, губиш здрав разум.
Вманиачаването води до лудост.
Това вече е лошо.
Затова очилата могат да се използват само веднъж,
в момент на крайно отчаяние.
Като този сега.
Предлагаш да задействаме нарочно прокълната реликва ли?
Е, така погледнато...
Скай е права, прекалено е опасно.
Не ми се доверяват за нищо.
След това се изключих в музея. И в Истанбул.
Тогава беше за дълго.
Татко.
Ръс?
Татко, загубих вяра в теб.
Ханк, Ръс тук ли е?
Счу ми се...
Татко, лъжите ти ми навредиха. - Пандора?
Чу, нали?
Не разбирам...
Ако знаех за проклятието, нямаше да се омъжа за теб.
Скай, не.
Алекс, наред ли е всичко?
Къде са децата?
Горе, защо?
Чух ги в Тайното крило.
Странно. Какво говореха?
Ръс каза, че е загубил вяра в мен. Пандора - че лъжите ми са й навредили.
Алекс, никога не биха изрекли такива неща.
И твоя глас чух. - Какво казах?
Нямало да се омъжиш за мен, ако си знаела за проклятието.
Това изобщо не е вярно, уверявам те.
Дали гласовете не са свързани с припадъците ти и нагризаното растение?
Беше толкова реално!
Или се е задействала нова реликва, възможно е.
Не знам. Странно е да се съмняваш в самия себе си.
Поседни до мен. Кажи, ако пак чуеш нещо.
Кой е там?
Лари, глупако, поучи се от грешките си.
Какво каза?
Забавляваш се на мой гръб ли?
Извинявай, не разбирам за какво говориш.
Нима?
Скай, обещах вече да не те лъжа. Защо не ми вярваш?
Но аз ти вярвам. - Какво?
На мен ли говореше?
Не съм... Точно това се случи и с мен. Какво чу?
Ти каза, че не ти вярвам, а изобщо не е така.
До поредната ти лъжа.
Да видим децата. - Ти иди. Аз отивам в Тайното крило.
Щом и ти чуваш гласове, проклятие е.
Мамо, не биваше да се връщаш на работа.
Нямаше те, като ни нападна зарът.
Пандора, не съм искала...
И куклата. Разочароваш ни. Струва ли си изобщо?
Ръс...
Момент, гласът не е истински, нали?
Пандора, не те искам в музея.
Дразниш ме. - Мамо?
Къде е брат ти?
Ти го намери, щом те дразня. - Не, почакай!
Не си умна като Ръс.
Не отстъпвам на Ръс! - Естествено.
А защо каза друго? - Нищо не съм казала.
Явно и ти чуваш гласовете.
Пандора, имам много по-близки приятелки от теб.
Деви?
Приятелството ни вече никога няма да е същото.
Не те слушам.
Пандора, ти ме разочарова.
Пандора, ти си досадна.
Не можеш да се скриеш!
Скай, закъсня със спасяването ми.
Как може да подозираш баща си? - Любопитен съм по природа.
И ти ли чуваш гласове?
Ръс, твърде много питаш. - Не ги слушай.
Как? Не мога да ги спра.
Къде е Пандора? - Мислех, че е тук.
Мамо, не искам да говоря с теб. - Обиждаш ме!
Тя не е тук. Опитай се да не слушаш гласовете.
Не знам кое е истина и кое - не!
Ще я намеря, знам скривалищата й.
Не ме познаваш чак толкова добре.
Пан, стига.
Тя не е тук, Алекс.
Откъде идват гласовете?
Усилват се и се чуват от тази посока.
Станли, не си смел колкото мен.
Смел съм.
Ще ти покажа колко съм смел.
Злосторник!
Какво?
Мястото на тази кратуна е в южноамериканското крило. Защо е тук?
Това е отдушник. Минава през цялата къща.
Който и да е виновникът, е искал шепотът да плъзне навсякъде
и да достигне до ушите ни.
Да махнем кратуната от там.
Направих ново дистанционно.
Виж ти, какво става?
Пандора, не си ни нужна.
Винаги аз успявам да намеря решение.
Я стига! И аз мога.
Онзи шпионираше ли ни?
Да видим какво пише Корнилиъс за кратуната.
Аз ще ти помогна.
Благодаря, момче. Изследователският екип пак се събра.
Татко, не сме си близки.
Отвън има шпионин.
Сигурно е онзи, когото видях.
Пак ще кажа, чудя се дали има връзка със ставащото тук.
Едва ли е съвпадение.
Станли, не успяваш да опазиш Тайното крило.
Знам, ще се старая повече.
Нищо не съм казал. Не се връзвай, не са истински.
Беше в черно и наблюдаваше с бинокъл.
Огледа ли го добре?
Горе-долу. Беше в храстите до тротоара.
Там го видях и аз.
Мамо, нагледах се на страховити неща тази година.
Трябва повече да те пазя.
Перуанската кратуна... Какво?
Страницата е откъсната.
Някой наистина е влизал и не иска да развалим проклятието.
Стар беше, към 40-годишен.
На 40 г. не си стар. Но както и да е.
Сигурно той е виновникът.
Взел е дистанционното на робота,
нападнал е Ръс с куклата и е скъсал дневника.
Същински суперзлодей.
Но откъде е знаел?
Ръс е прав, информацията не е всеизвестна.
Суперзлодеите знаят всичко! Нали, мамо?
Мамо?
Мамо, някой ни наблюдава.
Пак сме в опасност!
Скай, от теб зависи да ни спасиш.
Сега ще видят те!
Очила, искам да хвана онзи, който е влизал в дома ми.
Покажете ми кой е.
Скай?
Отбелязвай, Лари! Ще хванем злосторника.
Проверих горе, няма я.
Може да се крие, защото съм дразнеща.
И Ръс смята така. - Кратуната те подлъгва.
Откъде ще знае, за да го каже? Не може да си измисля.
Вандерхувен, имаме проблем.
Той не е отсега.
Да, но този е нов. Елате с мен.
Мамо?
Пандора е червено, Ръс - лилаво, а Алекс - оранжево.
Защо сложи очилата?
Така го почувства. Не мога да я виня.
Вие поемате проклятието, а аз - злосторника.
Лари, да тръгваме по синята следа.
Доста преживяхме, но не сме разваляли две проклятия накуп.
Чу какво каза мама. Тя търси онзи, а ние поемаме кратуната.
Какво знаем за нея?
Внушава ни, че скъпите ни хора ни обиждат.
Което не е вярно, надявам се.
Някои неща са верни донякъде.
А ако не им обръщаме внимание? - Опитах се, но стана страшно.
Има още две следи.
Не знам чия е черната. Прекъсната е.
Синята се появи пак.
Зад решетката има нещо.
Синята следа е от прилеп?
Не, от друго е. Прилепът е в зелено.
Скай!
Какво стана, добре ли сте?
Скай събори няколко сандъка, докато се катереше, но май не забеляза.
Така изглежда.
Татко, заради теб никога вече няма да сме добре.
Синята следа обвива растението. Това е Гризльото.
Влязъл е през отдушника в кабинета. - Но как е успял?
Точно това ще разбера.
А чия е черната следа? И защо е така накъсана?
Нямам представа.
Твърде дълго е с очилата, полудява.
Не бива да нарани себе си. - Или някой друг.
Помагаме на мама и разваляме проклятието.
Нормален ден за Вандерхувен.
Оттук са дошли.
Мама е много ядосана на храстите.
Лоша идея беше.
Черния е пуснал Гризльото ето тук.
Тази тръба води до Тайното крило.
Черната следа явно е на онзи, когото видях. Обикаля целия двор.
Ако черната следа е от него,
защо прекъсва до къщата, той как влиза и излиза?
Мислиш се за много умен, не слушаш никого.
Как да не слушам!
Съжалявам. Какво казваше?
Може би още е тук, затова не влиза и излиза.
Как така?
Скай!
Черния е бил тук.
Липсващите зарчета от игрите ни.
И дистанционното на робота.
И страниците за перуанската кратуна.
Мамо, ти откри скривалището на Черния.
Пипнах те!
Хванах виновника.
Съществото, което гризе тръна. Заловила си го!
Значи това е Гризльото.
Той беше синята следа.
Но Черния още е там. Трябва пак да сложим очилата.
Няма как, действат само веднъж.
Лари, съжалявам, че не успя да ги сложиш. Знам, че искаше.
Нищо, Скай. Все пак хвана злосторник.
И вече знаем как да развалим проклятието.
"Кратуната е изработена от древен майстор и подарена на съседно царство.
Но дарът бил прокълнат.
Всявал раздор, като карал хората да чуват близките си
да им нашепват опасенията им.
Това отслабило царството и съперникът го завладял."
Класика.
Използвали са кратуната като Троянски кон и са ги покорили.
Знаех, че гласовете не са истински, но все пак ги чуваш.
Алекс, нещо с теб не е наред и ти го знаеш.
Излагаш ни на риск.
Стига! Никога не бих навредил на семейството си.
Умът ми ме предава напоследък, но сърцето ми е пълно с обич.
Към всички вас. Само за това съм напълно сигурен.
И ние те обичаме.
Понякога обръщам твърде голямо внимание на гласовете в главата си.
Дори без проклятие. - Да, това са просто мисли.
Ако ги приемем сериозно, проклятието печели, затова ще кажа:
"Обичам ви, чудаци, сега и завинаги!".
Шепни колкото щеш!
Не обичам да проявявам емоции, но и аз ви обичам.
Шепотът заглъхва.
Може би проклятието рухва под напора на истината.
Да, и се сещам как ще стане.
Опишете истинските си чувства, така ще заглушим шепота.
Умна съм посвоему. - Нещо става с татко.
Усещам го, но съм убеден, че ни обича.
Ще послушам сърцето си, няма да го съдя.
Обичам както работата си, така и семейството си,
и ще го браня с всички сили.
Сгреших, но ще се реванширам и ще поправя стореното от предците ми.
Бива си ги. - Хубаво е да имаш близки.
Получи се.
Какво написа, нещо за мен ли? - Няма да ти кажа.
Много ме дразниш.
Всичко е уредено, тръгвам сутринта.
Ще върна кратуната на музея в Лима.
Обадиха се и от Аляска за очилата.
Да можехме да дойдем с теб.
Ще държим връзка, а и Марджи ще е там.
Ако припадна, ще се погрижи за мен. Събирам багажа.
Превод на субтитрите Боряна Богданова