Šito ieškojai?
Puiku.
Žinoma, Džordžija. Tuojau to imsiuosi.
Nagi, Aleksai. Tu protingas. Išsiaiškinsi.
INUITŲ AKINIAI IR PERUJIEČIŲ MOLIŪGINIS INDAS
Vasarą ištyrėm raudonuosius spyglius
ir laikome save erškėčio ekspertais.
Kai buvot Indijoj, iš naujo jį apžiūrėjom.
Erškėtis pagraužtas, pragraužtas ir / ar sugraužtas 37-iose vietose.
Trisdešimt septyniose? Daug.
Graužas paplušėjo iš peties.
Graužas. Geras vardas.
Ačiū. Aš talentinga.
Reikėtų patikrint, ar Graužas graužia nuosekliai.
Jau aplenkiau tave, drauguži.
Nematau jokio dėsningumo.
Tiesa. Bet, jei žinom, kur Graužas buvo,
galim spėt, kur eis toliau.
Ir aš taip galvoju. Tad išklausykit mano planą.
Lari, ne. Mes nusprendėm ne...
Inuitų medžiotojo akiniai.
Jie derėtų prie mano naujųjų batų.
Bet jie turbūt prakeikti.
Taip. Inuitų medžiotojas pagamino akinius,
kad galėtų sugauti sekamus gyvūnus.
Užsidedi juos ir pareiški, kokį padarą gaudai.
Akiniai tau parodo bet kokio gyvio, kuris čia bastėsi, savaitės pėdsakus.
Išsiaiškink, kurie pėdsakai tavo grobio. Sek jais.
Graužas - į nelaisvę.
Kornelijaus užrašuose minima, kad akinius nusiimsi tik sugavęs auką.
Pala, prakeiksmas verčia surast tai, ko ieškai? Neblogai.
Ne, kuo ilgiau būni su akiniais,
tuo labiau tampi nepalenkiamas, prarandi sveiką nuovoką.
Vien tikslo apsėstas žmogus gali išprotėti.
Gali būt negerai.
Būtent. Todėl akinius panaudoti galima tik kartą,
kai puoli į visišką neviltį.
Kaip dabar.
Siūlai tyčia aktyvuoti ir naudoti prakeiktą artefaktą?
Na, kai sakai tokiais žodžiais...
Turiu pritarti Skajai, Lari. Per daug rizikos.
Jie niekad nepasitiki manimi.
Tada praradau sąmonę muziejuje. Stambule.
Tada ilgai tęsėsi.
Tėti.
Rasai?
Tėti, aš nebepasitikiu tavimi.
Henkai, ar Rasas čia?
Girdėjau...
- Tėti tavo melas amžiams mane sužeidė. - Pandora?
Šitą juk girdėjai.
Nesuprantu. Gal...
Būčiau žinojus, kad Venderhuvenai prakeikti,
nebūčiau už tavęs tekėjus.
Skaja, ne.
Aleksai, viskas gerai?
Kur vaikai?
Viršuje. Kodėl?
Girdėjau juos Apribotajame sparne.
Keista. Ką jie sakė?
Rasas, kad nebepasitiki manimi. O Pandora, kad mano melas ją sužeidė.
Aleksai, netikiu, kad bent vienas taip pasakytų.
Ir tavo balsą girdėjau.
O ką aš pasakiau?
Nebūtum už manęs tekėjus, jei būtum žinojus apie prakeiksmą.
Tai visiška netiesa. Duodu tau žodį.
Kažin ar tie balsai nesusiję su sąmonės netekimu
arba pragraužtu erškėčiu.
Bet skambėjo įtikinamai.
Gal prabudo kitas artefaktas. Gal čia jis.
Nežinau.
Kaip keista nepasitikėti savo mintimis.
Pasėdėk su manim. Pasakyk, jei dar ką girdėsi, gerai?
Kas čia?
Lari, kvailas neišmanėli.
Kodėl niekad nepasimokai iš klaidų?
Ką tu pasakei?
Juokiesi iš manęs, a?
Dovanok. Nesuprantu, apie ką kalbi, drauge.
Nesupranti?
Skaja, pažadėjau tau nebemeluoti.
Kodėl nepasitiki manimi?
- Bet aš pasitikiu tavimi. - Ką?
Nekalbėjai ką tik su manimi?
Ne... Pala, čia taip pat kaip man. Ką girdėjai?
Sakei, nepasitikiu tavim, bet aš tikrai pasitikiu.
Iki vėl pameluosi.
Pažiūrėkim, kaip vaikai.
Tu pažiūrėk. Aš nueisiu į Apribotąjį sparną.
Jei ir tu girdi balsus, tai prakeiksmas.
Mama, norėčiau, kad nebūtum grįžusi į darbą.
Negalėjai apsaugot mūsų čia nuo kauliuko.
Pandora, niekad nenorėjau...
Ir nuo marionetės. Nuvili mus, mama. Ar darbas to vertas?
Rasai...
Pala, tai netikra. Ar ne?
Pandora, nenoriu tavęs muziejuje.
Tu mane erzini.
Mama?
Pandora, kur tavo brolis?
Pati susirask, jei aš erzinu.
Ne. Pandora, palauk.
Nebūsi protinga kaip Rasas.
Ir aš protinga kaip Rasas!
Aišku, kad esi.
Tai kodėl sakai, kad nesu?
Aš nieko nesakiau.
Turbūt ir tu girdi balsus.
Pandora, aš daug artimesnė su kitais draugais.
Deve?
Pandora, mūsų draugystė niekad nebebus tokia pati.
Aš neklausau tavęs.
Pandora, tu mane nuvili.
Pandora, tu mane erzini.
Negali manęs ignoruot, Pandora!
Skaja, per ilgai neišgelbėjai manęs iš tuštumos.
Rasai, kaip gali įtarinėt tėtį?
Aš iš prigimties labai smalsus.
Ar ir tu girdi balsus?
- Rasai, per daug klausinėji. - Stenkis jų neklausyti.
Kaip? Negaliu jų užgniaužti.
Kur Pandora?
Maniau, ji nusileido čia.
Mama, nenoriu su tavim kalbėt.
Pandora, tai skaudina.
Jos čia nėra. Atmink, balsų neklausyk.
Neatskiriu, kas tikra, o kas ne.
Surasiu ją. Žinau jos slėptuves.
Tėti, nepažįsti manęs taip gerai, kaip manai.
Pane. Nagi, drauguže.
Jos čia nėra, Aleksai.
Iš kur sklinda tie balsai?
Jie garsėja ir sklinda iš tos pusės.
Stenli, nesi drąsus kaip aš.
Aš esu drąsus.
Parodysiu tau, koks aš drąsus.
Įsibrovėlis!
Ką...
Šis moliūginis indas priklauso Pietų Amerikos sparnui. Kodėl jis čia?
Ten orlaidė. Ji jungiasi su namo vėdinimo sistema.
Kažkas pastatė indą čia, kad šnabždesiai pasklistų po Erškėčių dvarą
ir pasiektų mūsų ausis.
Patraukim tą indą iš ten.
Laimei, padariau naują AKR pultelį.
Kas darosi?
Pandora, mums tavęs nereikia.
Aš ir mano tobulos smegenys visad viską sutvarkom.
Prašyčiau, ir aš galiu sutvarkyt reikalus.
Ar tas vyras mus šnipinėja?
Reikia rasti informaciją apie artefaktą Kornelijaus užrašuose.
Tėti, aš tau padėsiu.
Ačiū, vaike. Tik pažiūrėk, mes vėl tyrėjų komanda.
Tėti, aš nesijaučiu tau artimas.
Lauke mačiau šnipą.
Turbūt tą patį, kurį aš mačiau.
Kaip ir sakiau, kažin ar tas vyras nesusijęs su pastaraisiais įvykiais.
Tai negali būt sutapimas.
Stenli, tu nesugebi apsaugoti Apribotojo sparno.
Žinau. Aš labiau pasistengsiu.
Aš nieko nesakiau. Atsipeikėk, žmogau. Tai netikra.
Jis apsirengęs juodai, žiūrėjo pro žiūronus į mūsų langą.
Gerai jį įsidėmėjai?
Kaip ir. Jis buvo krūmuose, prie šaligatvio.
Ir aš jį ten mačiau.
Mama, šiemet aš mačiau per daug baisybių.
Turiu geriau tave apsaugoti.
„Perujiečių moliūginis indas“. Ką?
Lapas išplėštas.
Kažkas tikrai įsilaužė į namus ir nenori, kad panaikintume prakeiksmą.
Jis senas. Koks keturiasdešimtmetis.
Keturiasdešimtmečiai neseni. Bet tai ne esmė.
Esmė ta, kad jis yra mūsų įsilaužėlis.
Garantuoju, kad jis paėmė AKR pultelį,
užpuolė Rasą su marionete ir suplėšė Kornio užrašus.
Jis kaip superblogiukas.
Bet iš kur jam žinot, kaip tai padaryt?
Rasas teisus. Tik mes žinotume, kaip padaryt tokius dalykus.
Superblogiukai yra visažiniai. Alio.
Pritark man, mama.
Mama?
Mama, mus kažkas stebi.
Mūsų šeimai vėl gresia pavojus!
Skaja, mus apsaugoti - tavo pareiga.
Niekas nelįs prie mano šeimos.
Ei, akiniai. Ketinu sugauti savo namų įsibrovėlį.
Parodykit, kas čia buvo.
Skaja?
Pradėk žymėti, Lari. Reikia susekt įsibrovėlį.
Patikrinau viršuje. Mamos nėra.
Gal ji slepiasi, nes baisiai ją erzinu.
Ir Rasas taip galvoja.
Tai moliūginio indo šnabždesiai.
Iš kur jie žinojo taip pasakyt? Negalėjo patys sugalvot.
Venderhuvenai, turim problemą.
Bet mes jau turim problemą.
Teisingai. Bet šita nauja. Eikit su manim.
Mama.
Pandora raudona. Rasas violetinis. O Aleksas morkinis.
Skaja, kodėl juos užsidėjai?
Ji ėmėsi užduoties. Negaliu jos kaltinti.
Šeimyna, atkeikit moliūginį indą. Aš ieškosiu įsibrovėlio.
Lari, eikš. Turim susekt mėlyną juostą.
Yra pasitaikę pašėlusių situacijų, bet dviejų prakeiksmų vienu metu - ne.
Girdėjot, ką sakė mama. Ji tvarkysis su anuo. Mūsų darbas - indas.
Na, ką apie jį žinom?
Šnabždesiai apsimeta artimaisiais, sakančiais skaudžius žodžius.
Žodžius, kurie nėra tiesa, tikiuosi.
Kai kurie gal ir tiesa.
Gal ignoruokim juos?
Bandžiau. Pasidarė baisu.
Liko dar dvi juostos.
Nežinau, kieno yra juodoji. Ji sutrūkusi.
Vėl matau mėlynąją.
Už grotelių kažkas yra.
Mėlyna juosta šikšnosparnio?
Čia ne mūsų įsibrovėlis. Šikšnosparnio yra žalia.
Skaja!
Kas nutiko? Visi sveiki?
Lipdama erškėčiu Skaja nuvertė kelias dėžes.
Nemanau, kad ji tai pastebėjo.
Atrodo, kad ne.
Tėti per tave mes niekad nebebūsim normalūs.
Mėlyna juosta vilnija visur, kur apgraužtas erškėtis. Tai Graužas.
Jis atėjo pro vamzdį Alekso darbo kambaryje.
Kaip jis ten pakliuvo?
Aš tai išsiaiškinsiu.
Kas juodoji juosta? Ir kodėl ji sutrūkusi?
Neįsivaizduoju.
Ji per ilgai su akiniais. Ima kraustytis iš proto.
Turim pasirūpint, kad ji nesusižeistų.
Ar nesužeistų kitų.
Padedam mamai, indą atkeiksim paskui.
Tiesiog įprasta Venderhuvenų diena.
Jie atėjo iš čia.
Tie krūmai turbūt labai supykdė mamą.
Tai buvo bloga mintis.
Čia juodoji juosta turbūt paleido Graužą.
Šis vamzdis eina į Apribotąjį sparną.
Juodoji juosta turėtų būti vyro, kurį mačiau pro langą.
Jis išvaikščiojo visą kiemą.
Jei juodoji juosta - tavo matytas vyras,
kaip jis dingsta vidury teritorijos? Kaip ateina ir išeina?
Rasai, laikai save be galo protingu. Niekad neklausai kitų.
Dar ir kaip klausau.
Atsiprašau. Ką sakei?
Gal jis dar čia. Todėl nematom, kaip ateina ir išeina.
Kaip tai įmanoma?
Skaja!
Juodoji juosta buvo čia.
Čia kauliukai, kurių neradom žaidimuose.
Ir pirmasis AKR pultelis.
Ir užrašų lapai apie perujiečių moliūginį indą.
Mama, suradai juodosios juostos slėptuvę.
Pričiupau!
Sučiupau įsibrovėlį.
Sugavai erškėtį graužiantį padarą.
Tai čia Graužas.
Graužas buvo mėlynoji juosta.
Vis dar turime juodąją juostą. Reikia vėl panaudoti akinius.
Negalim. Juos panaudot galima tik kartą.
Lari, apgailestauju, kad tau neteko jų išbandyti. Žinau, kad norėjai.
Nieko tokio, Skaja. Tu sugavai įsibrovėlį.
Ir pagaliau turim informacijos, kaip panaikint ano prakeiksmą.
„Senovėje meistras pagamino perujiečių moliūginį indą,
kuris buvo padovanotas priešų karalystei.
Bet dovana buvo prakeikta.
Žmogus girdėdavo artimųjų balsus, patvirtinančius giliausias jo baimes,
ir taip sėjo tarpusavio nepasitikėjimą.
Tai susilpnino karalystę ir priešai galėjo ją užkariauti.“
Tipiška.
Užkariaujanti karalystė panaudojo indą kaip Trojos arklį,
o tada skaldė ir valdė.
Žinojau, kad balsai netikri. Bet buvo sunku juos ignoruot.
Kai kas tavo viduje pūva, ir tu tai žinai.
Visiems mums keli pavojų.
Ei, gana! Niekuomet neskriausčiau savo šeimos!
Pastaruoju metu nelabai galiu kliautis savo galva,
bet indas nepažįsta mano širdies.
Visus jus myliu. Dėl to aš visiškai neabejoju.
Ir mes tave mylime.
Žinai, kartais be reikalo suteikiu savo dvejonėms per daug galios.
Net ir be prakeiksmo.
Tai tik mintys, ar ne?
Jei rimtai į jas žiūrėsim, pasiduosim prakeiksmui.
Tai kaip jums šitai?
Myliu jus, keistuoliai. Per amžių amžius.
Še jums, ausų priešai.
Ne itin mėgstu rodyti jausmus, bet ir aš jus visus myliu.
Šnypštimas tyla.
Gal taip panaikinsim prakeiksmą. Įveiksim dvejones su tiesa.
Taip. Ir sugalvojau kaip.
Parašykite, kaip išties jaučiatės.
Panaudosim tiesą, kad nutildytume šnabždesius.
Aš savaip protinga.
Tėčiui kažkas yra.
Tiesiog jaučiu tai, bet taip pat tikiu, kad tėtis mus myli.
Todėl bent kartą klausysiu širdies. Pasitikėsiu juo.
Aš mėgstu savo darbą. Ir myliu šeimą iš visos širdies.
Darysiu viską, kad juos apsaugočiau.
Padariau klaidų,
bet noriu atitaisyti šeimos neteisybes ir atpirkti protėvių skriaudas.
Ši šeimynėlė gera.
Gera turėti šeimą.
Pavyko.
Ką parašei? Apie mane?
Regis, niekad nesužinosi.
Kaip tu mane erzini.
Na, viskas paruošta. Išvykstu ryte.
Susitariau susitikt Limos muziejuje, kad grąžinčiau indą.
Ir man atrašė tavo draugas iš Aliaskos dėl akinių.
Gaila, negalim vykt su tavim.
Nuolat palaikysiu ryšį. Ir Mardžė bus su manimi.
Jei neteksiu sąmonės, ji pasirūpins mano saugumu. Susidėsiu daiktus.
Išvertė Kristina Čeidaitė