- Letar du efter den här? - Perfekt.
Absolut, Georgia. Jag tar itu med det.
Kom igen, Alex. Du är smart. Du fixar det.
Efter våra studier av röda törnen, anser vi oss vara experter på törnbusken.
När ni var i Indien, undersökte vi den igen.
Trettiosju sektioner av törnbusken har tuggats, gnagts eller ätits.
- Trettiosju? Wow. Det var mycket. - Ja. Tuggis har varit i farten.
- Tuggis. Bra namn. - Tack. Det är min talang.
Vi borde undersöka om Tuggis följer nåt mönster.
Har redan tänkt på det, kompis.
Jag ser inga mönster alls.
Sant. Men om vi vet var Tuggis har varit, kan vi gissa vart han ska.
- Jag håller med. Därav min plan. - Larry, nej. Vi beslöt att inte...
Inuiternas fångstglasögon.
De skulle passa mina nya dojjor. De är nog fördömda, va?
Ja. En inuitpälsjägare skapade glasögonen för att fånga djuren han spårade.
Jo. Man sätter på sig dem och säger vad man vill fånga.
Glasögonen visar spåren från alla levande själar
som korsat platsen den senaste veckan.
Räkna ut vilket spår som är ens byte. Följ det. Pang! Tuggis i arresten.
Enligt Cornelius dagböcker kan de inte tas av
förrän bäraren fångat sitt tänkta byte.
Vadå, är förbannelsen att man hittar det man söker? Inte så illa.
Nej, förbannelsen är att ju längre man bär glasögonen,
desto mer obeveklig blir man, man tappar all rim och reson.
- Ensidig strävan kan göra en galen. - Ja, det är lite illa.
Precis. Därför kan glasögonen bara bäras en gång, när läget är desperat.
Som i det här läget.
Föreslår du att vi aktiverar en fördömd artefakt med flit?
- När du säger det så där... - Jag håller med Sky. Det är för riskabelt.
De litar aldrig på mig med nåt.
Sen fick jag en blackout på muséet. Istanbul.
Det var en lång blackout.
- Pappa. - Russ?
Jag litar inte på dig längre.
Hank, är Russ här nere?
Jag svär att jag hörde...
- ...dina lögner har gett mig men för livet. - Pandora?
Det där hörde du väl?
Jag förstår inte. Kanske...
Hade jag vetat om Vanderhouvens förbannelse,
- hade jag aldrig gift mig med dig. - Sky, nej.
Alex, är allt som det ska?
- Var är barnen? - Där uppe. Hur så?
- Jag hörde dem i den förbjudna flygeln. - Vad konstigt. Vad sa de?
Russ sa att han inte litar på mig längre. Pandora sa att mina lögner skadat henne.
Åh, Alex. Jag kan inte tänka mig att de skulle säga så.
- Jag hörde din röst också. - Och vad sa jag?
Att du inte hade gift dig med mig om du känt till förbannelsen.
Det är hundra procent falskt. Det lovar jag.
Undrar om rösterna har att göra med blackouterna eller den tuggade törnbusken.
Men det lät så äkta.
Eller att en ny artefakt aktiverats. Så kan det vara.
Jag vet inte. Det känns skumt att inte lita på sitt sinne.
Sitt hos mig en stund. Säg till om du hör nåt mer, okej?
Vem där?
Larry, din dåre. Varför lär du dig aldrig av dina misstag?
Vad sa du?
Så du skrattar åt mig?
Ursäkta, det är lite oklart vad du syftar på, min vän.
Oklart?
Sky, jag lovade att aldrig ljuga för dig igen.
Varför litar du inte på mig?
- Men jag litar ju på dig. - Vad?
Pratade du med mig?
Jag sa ing... Vänta, det hände mig också. Vad hörde du?
Du sa att jag inte litar på dig, men det gör jag. Så klart.
Tills du ljuger igen.
Vi borde kolla ungarna.
Gör det du. Jag går till förbjudna flygeln.
Hör du också röster så är det en förbannelse.
Jag önskar du inte hade börjat jobba igen.
- Du skyddade oss inte från tärningen. - Pandora, jag menade in...
Eller dockan. Du sviker oss. Är jobbet värt det?
Russ... Vänta, det är inte på riktigt. Väl?
Jag tycker inte om när du är på muséet.
- Du är jobbig. - Mamma?
Pandora, var är din bror?
- Leta själv, jag är ju jobbig. - Nej. Pandora, vänta.
Du blir aldrig lika smart som Russ.
- Jag är lika smart som Russ! - Så klart.
- Varför sa du inte det då? - Jag sa inget.
Du hör också rösterna.
Pandora, jag står mina andra vänner närmare än dig.
- Devi? - Vår vänskap blir aldrig som förr.
- Jag lyssnar inte på dig. - Pandora, du är en besvikelse.
Pandora, du är jobbig.
Du kan inte ignorera mig!
Det tog för lång tid att rädda mig från tomrummet.
- Hur kan du misstänka din pappa? - Jag är bara frågvis av naturen.
Hör du också röster?
- Du frågar för mycket, Russ. - Försök att inte lyssna.
Hur? Jag kan inte stänga dem ute.
- Var är Pandora? - Jag trodde hon gick hit.
- Jag vill inte prata med dig. - Pandora, det där sårar mig.
Hon är inte här. Kom ihåg, lyssna inte på rösterna.
Jag vet inte vad som är sant eller falskt.
Jag hittar henne. Jag kan hennes gömställen.
Du känner mig inte så bra som du tror.
Pan. Kom igen, kompis.
- Hon är inte här, Alex. - Varifrån kommer rösterna?
De verkar höras bättre i den riktningen.
Stanley, du är inte lika modig som jag.
Jag är modig.
Jag ska visa hur modig jag är.
Inkräktare! Inkräktare!
Vad...
Kalebassen hör hemma i den sydamerikanska flygeln. Vad gör den här?
Det är en ventil. Den leder till husets ventilation.
Den som ställde kalebassen där ville att viskningarna skulle spridas
och nå våra öron.
Vi flyttar på kalebassen. Som tur är har RAH en ny fjärrkontroll.
Vänta. Vad händer?
Pandora, du behövs inte.
Jag löser alltid allt med min perfekta hjärna.
Sluta, jag löser också saker.
Spionerar han på oss?
Vi måste se vad Cornelius skrivit om artefakten.
Pappa, jag hjälper dig.
Tack, grabben. Se på oss, researchteamet är samlat igen.
Pappa, jag står dig inte nära.
- Jag såg en spion utanför. - Det är nog samma typ som jag såg.
Som sagt, undrar om han har nåt att göra med det som händer.
Det kan inte vara en slump.
Du misslyckas med försvaret av den förbjudna flygeln.
Jag vet. Jag ska kämpa hårdare.
Jag sa inget. Skärp till dig. De är inte riktiga.
Han var svartklädd och såg in genom fönstret med kikare.
- Såg du honom bra? - Typ. Han stod i buskarna vid trottoaren.
Det var där jag såg honom.
Jag har sett så många konstiga saker i år. För många.
Jag måste skydda dig bättre.
"Den peruanska kalebassen." Den... Vad? Sidan har blivit utriven.
Nån har brutit sig in, och vill inte att vi ska veta hur man häver förbannelsen.
Han var gammal. Ungefär 40.
Fyrtio är inte så gammalt. Det hör inte hit.
Poängen är, att han måste vara vår inkräktare.
Det var säkert han som tog RAH:s fjärrkontroll,
attackerade Russ med dockan och rev sönder Cornys dagbok.
- Värsta superskurken. - Hur visste han hur han skulle göra?
Russ har rätt. Det verkar vara insiderinformation.
Superskurkar är allvetande. Duh. Håll med mig, mamma.
Mamma?
Mamma, nån iakttar oss.
Vår familj är i fara, igen!
Sky, bara du kan rädda oss.
Ingen jäklas med min familj.
Hörni, glasögon. Jag tänker fånga inkräktaren i mitt hem.
Visa vem som varit här.
Sky?
Börja kartlägga, Larry. Vi ska spåra inkräktaren.
Ingen mamma på övervåningen.
Hon kanske gömmer sig för att jag är jobbig.
- Hon och Russ tycker det. - Det är bara kalebassviskningar.
Hur visste viskningarna det? De hittar inte bara på.
Vanderhouvens, vi har ett problem.
- Men vi har redan ett problem. - Visst, ja. Det här är nytt. Följ mig.
Mamma.
Pandora är röd, Russ lila. Och Alex är orange.
Sky, varför tog du på dig dem?
Hon svarade på kallelsen. Jag förstår henne.
Ni häver kalebassens förbannelse. Jag hanterar inkräktaren.
Larry, kom. Vi måste spåra det blå bandet.
Vi har haft det körigt, men vi har aldrig hävt två förbannelser samtidigt.
Ni hörde mamma. Hon tar inkräktaren. Vi har kalebasstjänst.
Vad vet vi om den?
Viskningarna får oss att höra dem vi älskar säga hemska saker.
Osanna saker, hoppas jag.
Vissa saker är typ sanna.
- Vad händer om vi ignorerar dem? - Jag försökte. Det blev läskigt.
Det finns två band kvar.
Jag ser inte vad det svarta är. Den linjen är bruten.
Här kommer det blå igen.
Det finns nåt bakom gallret.
Är det blå bandet en fladdermus?
Nej. Det är inte inkräktaren. Fladdermusen är grön.
Sky!
Vad hände? Mår alla bra?
Sky välte några lårar när hon klättrade i busken,
men hon märkte inget.
Det ser inte så ut.
Pappa, på grund av dig kommer vi aldrig ha det bra igen.
Det blå bandet är överallt på törnbusken. Det är Tuggis.
Han kom in genom röret i Alex kontor.
- Hur kom han in där? - Det ska jag ta reda på.
Vem är det svarta bandet? Och varför är linjen bruten?
Ingen aning.
Hon har haft glasögonen på för länge. Hon blir galen.
Vi måste hindra henne från att skada sig. Eller nån annan.
Ska bli. Hjälp mamma, sen kalebassen. En helt vanlig Vanderhouven-dag.
De kom härifrån.
Wow. De där buskarna måste ha irriterat mamma.
Det här var en dum idé.
Det svarta bandet måste ha släppt Tuggis här.
Röret leder till den förbjudna flygeln.
Det svarta bandet måste vara mannen jag såg.
- Han har varit överallt på gården. - Om svarta bandet är mannen du såg,
varför tar spåren slut där ägorna slutar? Hur kommer och går han?
Du tror du är så smart. Du lyssnar aldrig på nån annan.
Jag lyssnar visst.
Förlåt. Vad sa du?
Han kanske är kvar. Därför ser vi honom inte komma och gå.
Hur är det möjligt?
Sky!
Det svarta bandet kom in här.
Tärningarna som saknas i våra spel.
Och RAH:s originalfjärris.
Och anteckningarna om den peruanska kalebassen.
Mamma, du hittade svarta bandets gömställe.
Jag har dig!
Jag fångade inkräktaren.
Du fångade varelsen som tuggat på törnbusken.
Wow. Så det där är Tuggis.
Tuggis var det blå bandet.
Det svarta bandet är fortfarande löst. Vi måste använda glasögonen igen.
Det går inte. De kan bara användas en gång.
Larry, förlåt att du inte fick använda dem. Jag vet att du ville.
Jo. Det gör inget, Sky. Du fångade en inkräktare.
Och nu vet vi hur vi ska häva förbannelsen på den där.
"Den peruanska kalebassen skapades av en hantverkare
och gavs till ett rivaliserande rike.
Men gåvan var fördömd.
Den fick folk att höra sina osäkerheter uttalas
av dem de älskade, vilket skapade misstänksamhet.
Detta försvagade riket så att dess rival kunde erövra det."
Klassiskt.
Erövrarna använde kalebassen som en trojansk häst,
sen söndrade och härskade de.
Jag visste att rösterna var falska. Men svåra att ignorera.
Alex, nåt inom dig är ruttet, och det vet du.
Du utsätter oss för risker.
Det räcker! Jag skulle aldrig skada min familj!
Min hjärna har inte varit så pålitlig, men kalebassen känner inte mitt hjärta.
Jag älskar er alla. Den känslan vet jag är hundra procent sann.
Vi älskar dig också.
Ibland ger jag de tveksamma rösterna mer makt än de förtjänar.
Även utan förbannelse.
Ja, det är väl bara tankar? Tar vi dem på allvar vinner förbannelsen.
Vad sägs om det här?
Jag älskar er knäppisar. För evigt och alltid.
Där får ni, öroninvaderare.
Jag brukar inte gilla att visa känslor, men jag älskar också alla här.
Väsandet börjar tystna.
Så kanske förbannelsen hävs. Övermanna tvekan med sanning.
Ja. Och jag tror jag vet hur. Skriv ner vad ni känner
så tystar vi viskningarna med sanningen.
- Jag är smart på mitt sätt. - Nåt är fel på pappa.
Jag känner det i ryggmärgen, men jag vet att pappa älskar oss.
Jag ska lyssna på mitt hjärta och ge honom en chans.
Jag älskar mitt jobb. Jag älskar även min familj
- och gör allt för att skydda dem. - Jag har gjort misstag,
men jag vill gottgöra min familj och rätta till mina förfäders fel.
- Det här gänget är okej. - Det är fint att ha en familj.
Det funkade.
- Vad skrev du? Nåt om mig? - Det får du aldrig veta.
Du är så jobbig.
Tja, då var det klart. Jag åker i morgon bitti.
Jag ska återbörda kalebassen till muséet i Lima.
Och din vän från Alaska hörde av sig om glasögonen.
Jag önskar vi kunde följa med.
Jag ska hålla kontakten. Och Margie följer med mig.
Hon skyddar mig om jag får en blackout. Jag ska packa.
Undertexter: Victoria Heaps