- Hvorfor må jeg ikke svømme? - Tænk, hvis en bunyip tog dig.
I Australiens indsøer lurer et modbydeligt uhyre.
Grimme, spidse tænder. Skæl og fjer.
Et bæst, der består af kropsdele fra mange dyr,
det ene mere uhyggeligt end det andet.
Den udstøder hæslige skrig.
Dem, der hører det, får gåsehud.
I mørke, måneløse nætter som i nat går det frygtede væsen på rov.
Det er derfor, man aldrig må svømme alene om natten.
Hold nu op, mor. Sådan en bunyip findes da ikke.
Tror du ikke? Hvis du siger det.
Den liflige duft af frisk luft.
Du har en fin udsigt til naturens solbeskinnede løv.
Noget, vi desværre mangler i den forbudte fløj.
- Og hvad har vi her? - Et foderbræt, men ingen fugle.
Idéen med opgaven var at vise, hvordan mennesker påvirker naturen positivt.
Jeg skal bruge nogle fugle for at påvirke noget.
Jeg er familiens dyrehvisker. Det burde være nemt for mig.
Se, hvor fint Lindas terrarium er. Hun elsker det.
Alex siger, fiasko er en del af den videnskabelige proces.
- Hvad var det? - Det er en fugl!
Se selv, det var bare et spørgsmål om tid.
Øh, hvad laver den?
Røde øjne! Det har vi set før. Fuglen er vist forbandet.
Vil du så holde op!
Nu er jeg nødt til at reparere hullet.
Løb!
Hvad foregår der?
Hvor skal den hen?
Og hvad er det for en lyd?
Fuglen reagerer på lyden fra den didgeridoo.
Som åbenbart spiller af sig selv.
Vi må stoppe den.
- Eller udstoppe den. - Med hvad? Alt herinde er forbandet.
Stanleys støveklude. Giv os en hånd, Russ.
Det snurrer i mig.
Hele min krop vibrerer til lyden af den didgeridoo.
Kom, min fjerklædte ven, så slipper jeg dig fri.
Her er en ødelagt tornebusk.
Den didgeridoo er helt klart australsk.
Her står, at Cornelius købte den af en kunsthandler i Queensland.
- Forbandelsen får fugle til at angribe. - Ja, det har vi fattet.
Jeg vidste, jeg havde set symbolet før.
På gamle hulemalerier. Det er symbolet for vand.
Hvad er det for en tosset fugl?
Det ved jeg ikke, men det ligner en krokodille.
Jeg sender et billede til Inala.
Hun er indfødt australier og studerer folklore.
- Jeg er helt oppe at køre over rejsen. - Jeg er også... oppe at køre?
Jeg er klar til at deltage i dette formentlig meget farlige eventyr.
- Er du det? - Bare rolig. Jeg har min rejsetaske.
Er det nu en god idé?
Jeg var der ikke, da Det Sorte Bånd overfaldt dig.
Denne gang skal jeg nok beskytte dig.
Det er min pligt som vogter af den forbudte fløj og denne familie.
Du kan få et blackout igen, far.
Og jeg må blive hjemme og læse til biologieksamen.
Udnyt dog systemet, brormand. Ms. Lee giver mig ekstra point for turen.
Jeg er langt bagud med min udstilling.
Og Stanley ligner en livløs genstand. Så længe han opfører sig livløst.
Jeg påtager mig opgaven.
Stanley? Er du okay?
Jeg kan ikke tale. Jeg er en livløs genstand.
- Okay, Stanley må godt komme med. - Tak. Det vil du ikke fortryde.
Bare rolig. Jeg har forstærket foringen, hvis kludene falder ud.
Er det den, vi skal aflevere? Den ser da harmløs ud.
Vi skal aflevere den her. Ham her er en, du skal møde.
Det er Stanley, vores ven. Vogter af den forbudte fløj.
Du behøver ikke være livløs nu.
Vær hilset.
Er jeg jeres eneste menneskeven?
At læse om flytransport og rent faktisk opleve det er to meget forskellige ting.
Er vi der snart?
Hvad sker der?
Det er bare lidt turbulens.
Åh nej.
Seriøst?
Fugl!
Røde øjne. Røde øjne!
Ikke for at skabe panik,
men hvis en af de fugle rammer motoren, kan flyet styrte ned.
Hvordan skaber det ikke panik?
Hold godt fast!
Stanley!
- Er alle okay deromme? - Vi har det fint. Flot fløjet, Margie.
- Du er dygtig til parkour, Stanley. - Jeg træner stadig landinger.
Er alt i orden, Sky? Du virker fraværende.
Jeg har det fint. Jeg er spændt på udstillingen.
Er du? Sargons Trone ankommer jo snart. Det må da være stressende.
Nej, det er ikke det.
Nogen er brudt ind i vores hus og har stjålet flere genstande.
- Jeg er bekymret for min familie. - Det er jo skrækkeligt.
I har også mange eftertragtede artefakter, folk vil have fat i.
Gad vidst om der er en sammenhæng med tyveriet her.
Sikkert ikke.
Nu skal du høre. Jeg sender en af vores vagter derover.
Vi passer på vores folk. Jeg taler straks med ham.
Det er en meget lang tur. Det her land er større, end jeg troede.
- Okay, livløse genstand. Husk det nu. - Ingen lyde, ingen bevægelser.
Hej, makker. Velkommen til Aus. Jeg er desværre i Blue Mountains lige nu.
De er blå, fordi...
Olien fra eukalyptustræerne spreder sig i luften.
Wow, igen er du en større nørd end mig.
Det er min datter, Pandora.
- Hej, Inala. Fed halskæde. - Tak, Pandora.
I vores kultur får alle et totemdyr ved fødslen.
Det beskytter os og lærer os ting. Mit er kænguruen.
Den personificerer dobbeltheden i overlegen styrke og omsorgsfuld mildhed.
En formidabel leder, der aldrig giver op.
Det lyder som en, jeg kender.
- Fik du ruten? - Ja, tak. Vi er på vej til indsøen nu.
Tegningerne tyder på denne stamme.
Alle deres didgeridooer er lavet af eukalyptustræet midt i indsøen.
Der er rigtig dejligt.
Så er vi her.
Wow, det er et land med en storslået og pragtfuld natur.
- Er hele verden så smuk? - På sin egen måde.
Russ mindede mig om, at Australien har verdens største samling livsfarlige dyr.
Hvilket er vildt fedt!
Det er en meget optimistisk indstilling at have til det.
- Hvad laver du? - Jeg føler et bånd med naturen.
Jeg kan høre og mærke den.
Vandets bevægelser. Dyrenes lyde. De vibrerer gennem min krop.
- Kan I ikke høre det? - Nej, men jeg er heller ikke lavet af træ.
Inala sagde, at alle didgeridooer er lavet af træet der. Lad os begynde der.
Åh, prægtige eukalyptus, vi bringer dig den forbandede didgeridoo.
Okay, jeg tager den ud af kassen.
Vær klar til at lukke, hvis vi bliver angrebet igen.
Det virker ikke.
- Vi kom jo med den. - Det er åbenbart ikke løsningen.
Jeg kan smide den i vandet.
Pas på!
- Hvad var det? - Bliv tæt sammen.
Hvad er det for en?
Bil! Løb!
Hjælp!
Pandora!
Løb hen til bilen!
Pas på!
Vi må standse den lyd øjeblikkeligt.
- Hvor er uhyret, der ville tage Stanley? - Jeg kan ikke se for fuglene.
Her. Spænd sikkerhedsselen!
Far!
Puha! Det er meget spændende at være på feltarbejde.
Tyveriet af en kileskrifttavle fra et lokalt auktionshus sker
umiddelbart efter, at en anden tavle blev taget fra et museum i Rajasthan i Indien.
Gad vidst...
Her er den. Notesbogen, far har skrevet sine blackouts ned i.
Lad mig se...
Åh nej. Det er slemt.
Caparaz, Paxton-museets vagtværn.
Det ved jeg. Georgia sagde, hun ville sende en.
Jeg kan forstå, I har haft indbrud. Må jeg se mig omkring?
Det var som to dinosaurer, der var mast sammen.
Det, I beskriver, lyder som en bunyip, men det kan ikke passe.
En bunyip er et mytisk væsen.
Jeg lover dig, at den, der jagtede os, ikke var spor mytisk.
Min mor fortalte om den ved bålet, da jeg var barn.
Jeg troede, historierne skulle give børn respekt for vand,
men gennem mit arbejde lærte jeg folkloren om bunyippen.
Det handler om, hvordan alt i naturen hænger sammen.
Historien begynder med to venner, Monti og Jiemba.
Sammen lavede vennerne en didgeridoo.
Vandsymbolet er for livets kilde. Dyrene er deres totemdyr.
Montis kasuarfugl er loyal mod sin flok, selv når det er farligt.
Jiembas krokodille besidder urvisdom, lydløshed og vildskab.
Når Monti spillede, tiltrak det smukke sangfugle,
og stammen så det som en velsignelse.
Men når Jiemba spillede,
hidkaldte det krokodiller, som spredte frygt i stammen.
Jiemba blev forbudt at spille på instrumentet.
Det gjorde Jiemba vred, for selvom folk frygter krokodiller,
er de vigtige for naturens balance,
da livets kredsløb kræver både rovdyr og byttedyr.
Jiemba ønskede, at Monti oplevede samme følelse,
så han forbandede deres didgeridoo.
Når Monti nu spillede, blev fuglene aggressive og angreb.
Ligesom Jiembas krokodiller.
Monti blev ramt af dyb sorg og nægtede at tale med Jiemba.
Alt kom ud af balance.
Jiemba indså, hvor egoistisk han havde været, og græd så meget,
at det skabte en indsø, som opslugte ham.
Da han så det, sprang Monti i vandet for at redde sin ven.
Da de kom op af vandet, var de forvandlet til et væsen,
som bestod af begge deres totemdyr, en kasaurfugl og en krokodille.
En bunyip, legemliggørelsen af naturens sammenhæng.
Ved man, hvordan man ophæver forbandelsen?
Det siges, at for at ophæve forbandelsen skal man spille bunyippens sang,
Monti og Jiembas sange sammen.
De repræsenterer naturens harmoni, som de havde glemt.
Super. Hvordan er den?
Meget af vores historie er mundtlige overleveringer og er desværre gået tabt.
Held og lykke. Jeg glæder mig til at høre slutningen.
Det gør vi også. Tak, Inala.
Stanley, den melodi er den samme, som du nynnede ved indsøen.
Jeg har mærket vibrationer. Jeg ved, det lyder mærkeligt,
men vibrationerne stemmer overens med lydene ved indsøen.
Det var en kombination af fugle, krokodiller og vand.
Fugle...
Krokodille...
Og vand.
- Alle tre er tegnet på didgeridooen. - Og de skabte en bunyip.
Du har vist et bånd til dem.
Det føles, som om didgeridooen og lydene, jeg hører,
vil fortælle mig bunyip-sangen, den samlende sang Inala talte om.
Hvis lydene er selve bunyip-sangen, burde den ophæve forbandelsen.
Vi må tilbage. Jeg spiller det, jeg hører, på didgeridooen.
Vejrtrækningen er som en mundharmonika. Hvor svært kan det være?
Det var alt.
Jeg så ingen tegn på indbrud, men hun klæbede til mig hele tiden.
Der foregår noget lusket.
Er vi sikre på, det er en god plan? Stanley, du kan ikke forsvare dig.
Jeg løber risikoen. Det er mit kald og min pligt, og jeg må gøre det alene.
- Du kan godt. - Ind i kampen.
Jeg kan godt.
Jeg tog fejl. Den er ret svær at spille på.
Vi må stole på ham.
- Nu er det nok! - Pandora!
Pandora, stop!
Jeg skal gøre det.
Det virker!
Det var vildt sejt!
Naturens balance er vist genoprettet.
Denne forbandelse er ophævet.
- Stanley, hvor var du modig. - Flot arbejde. Mindeværdigt.
Muligvis også den slags, der skrives folkesange om?
Helt sikkert.
Endnu et artefakt afleveret.
Godt, du er hjemme, makker. Det var ikke det samme uden dig.
Godt at være tilbage.
Jeg burde være klar til at drage ud igen, om cirka hundrede år.
Kom nu, har du ikke mindst tusind spørgsmål om Australien?
Jeg skal tale med dig.
- Havde far nogen blackouts på turen? - Nej, hvorfor?
En masse artefakter er blevet stjålet over hele verden.
Og hvad så?
Jeg tror, det er far. Og jeg har beviser.
Hvad i...
Jeg overtager herfra, Alex.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve