Bet kāpēc es nedrīkstu iet peldēties?
Tu taču negribi, lai tevi aiznes banjips.
Austrālijas ezeriņos slēpjas ļauns briesmonis.
Tam ir nejauki, lieli, asi zobi.
Zvīņas un spalvas.
Zvērs, kas ir kā salikts kopā no dažādu dzīvnieku daļām,
citām par citu šausmīgākām.
Tā atbaidošais ķērciens
liek bailēs sastingt.
Tumšās bezmēness naktīs, tādās kā šī, baisais nezvērs uzglūn.
Un tāpēc tu nedrīksti viena naktī iet peldēties.
Beidz, mamm!
Tādi banjipi nemaz nepastāv.
Domā?
Ja tu tā saki.
DIDŽERIDŪ
Izteiksmīgā ārpasaules smarža.
Tev ir tik jauks skats uz saules apspīdētu lapotni.
Tas ir kas tāds, kā mums aizliegtajā spārnā ļoti pietrūkst.
Un kas mums ir šeit?
Putnu barotava, bet neviena putna.
Tā mājasdarba mērķis ir parādīt, kā cilvēki pozitīvi mijiedarbojas ar dabu,
un, lai mijiedarbotos, man vajag putnus.
Ģimenē dzīvnieku vārdotāja esmu es. Šim nevajadzēja sagādāt grūtības.
Paskat, kā es uzlaboju Lindas terāriju.
Viņai patīk.
Alekss apgalvo, ka neveiksmes pieder pie zinātniskā procesa.
- Kas tas bija? - Tas ir putns!
Redzi? Tas bija tikai laika jautājums, līdz kāds parādījās.
Ko tas dara?
Sarkanas acis! Mēs to jau esam redzējuši.
Izskatās, ka šis putns ir nolādēts.
Izbeidz!
Nu man tas caurums būs jāsalabo.
Bēdz!
Kas notiek?
Kur tas lido?
Un kas tā par skaņu?
Putns atsaucas uz šī didžeridū skaņām.
Kas kaut kādā veidā skan pats no sevis.
Tad mums tas jāapklusina.
Pamēģiniet ar kaut ko aizbāzt.
Ar ko? Šeit viss ir nolādēts.
Stenlija uzkopšanas komplekts hallē. Palīdzi mums, Ras!
Es drebu.
No tās didžeridū skaņas viss mans ķermenis vibrē.
Nāc, mans spārnotais draugs! Es tevi palaidīšu brīvībā.
Te ir salauzts ērkšķu krūms.
Didžeridū neapšaubāmi ir no Austrālijas.
Te rakstīts, ka Kornēlijs to iegādājies no kāda mākslas tirgotāja Kvīnslendā.
Tā lāsts liek putniem uzbrukt.
Jā, to mēs sapratām.
Es zināju, ka šo simbolu jau esmu redzējis.
Pirmiedzīvotāju alu gleznojumos.
Tas ir ūdens simbols.
Kas ir tas dīvainā izskata putns?
Īsti nezinu, bet otrs zīmējums izskatās pēc krokodila.
Nosūtīšu foto savai paziņai Inalai.
Viņa ir Austrālijas pirmiedzīvotāja un pēta viņu folkloru.
Esmu starā, ka braukšu uz Austrāliju.
Arī es esmu... Starā, ja?
Esmu 100 % gatavs jums pievienoties šajā, iespējams, ļoti bīstamajā piedzīvojumā.
Tiešām?
Neuztraucies. Man ir pētnieka soma.
Vai esi drošs, ka tā ir laba doma?
Aleks, es nebiju līdzās, kad tev uzbruka melnā lente.
Šoreiz es būšu blakus, lai tevi pasargātu.
Tas ir mans pienākums kā aizliegtā spārna un šīs ģimenes sargam.
Tu tiešām vari atkal atslēgties, tēt.
Un man jāpaliek mājās bioloģijas eksāmena dēļ.
Ir jāatkož sistēma, brālīt.
Skolotāja Lī man par šo braucienu pat dod papildu punktus.
Es nevaru braukt, jo esmu iekavējusies ar izstādes veidošanu.
Un citiem Stenlijs tiešām izskatās pēc nedzīva priekšmeta,
ja vien viņš izturas kā nedzīvs.
Katrā laikā.
Stenlij, tev viss labi?
Es nevaru runāt.
Esmu nedzīvs priekšmets.
- Nu labi. Stenlijs var braukt. - Paldies!
Tu to nenožēlosi.
Neraizējies, Stenlij!
Es papildināju oderējumu gadījumam, ja aizbāznis izkrīt.
Vai tas ir priekšmets, ko atdosim šoreiz?
Izskatās nekaitīgs.
Mēs atdosim, lūk, šo.
Šis ir kāds, ar ko tev jāiepazīstas.
Tas ir Stenlijs, mūsu draugs.
Aizliegtā spārna sargs.
Tagad vari pārstāt būt nedzīvs.
Sveicieni un laba vēlējumi.
Vai no cilvēkiem es esmu jūsu vienīgais draugs?
Pētīt ceļošanu ar lidmašīnu
un patiesi to piedzīvot, ir divas dažādas lietas.
Vai drīz būsim galā?
Kas notiek?
Tikai neliela turbulences, draugi.
Ak nē.
Tiešām?
Putns!
Sarkanas acis. Sarkanas acis!
Tikai nekrītiet panikā,
bet, ja kāds putns iespruks dzinējā, lidmašīna varētu avarēt.
Kā lai es tagad nekrītu panikā?
Turieties!
Stenlij!
Jums tur aizmugurē viss kārtībā?
Viss kārtībā. Tu lieliski vadi lidmašīnu, Mārdžij.
Labas parkūra iemaņas, Stenlij.
Joprojām pilnveidoju piezemēšanos.
Vai viss kārtībā, Skaja?
Tu šķieti izklaidīga.
Viss kārtībā. Esmu sajūsmā par izstādi.
Ak tā?
Es zinu, ka drīz jāpienāk Sargona tronim.
Tas noteikti sagādā lielus uztraukumus.
Nē, tas nav tādēļ.
Godīgi sakot, kāds ielauzās mūsu mājā un nozaga dažas lietas.
Es uztraucos par savu ģimeni.
Cik briesmīgi!
Jums tiešām ir daudz iekārojamu artefaktu, ko daži gribētu iegūt sev.
Es iedomājos, vai tas nevarētu būt saistīts ar zādzību šeit.
Esmu pārliecināta, ka nav.
Zini ko? Es pie tevis nosūtīšu vienu mūsu apsargu.
Mēs te par savējiem rūpējamies.
Tūlīt ar viņu parunāšu.
Tiešām ilgs brauciens.
Šī valsts ir lielāka, nekā es domāju.
Labi, nedzīvais objekt!
- Atceries! - Ne skaņas. Ne kustības.
IENĀKOŠAIS ZVANS
Sveiks, draugs! Laipni lūgts Austrālijā!
Gribētos satikties, bet esmu pie Zilajiem kalniem.
Vai zini, ka tie ir zili, jo...
Gaisā ir eikaliptu koku izdalītā eļļa.
O, tu ar savām zināšanām atkal mani pārtrumpoji.
Tā ir mana meita Pandora.
Sveiki, Inala! Forša kaklarota.
Paldies, Pandora.
Mūsu kultūrā bērnam kopš dzimšanas ir noteikts personīgais totēma dzīvnieks.
Dzīvnieks, kas sargā un no kā mācīties.
Manējais ir ķengurs.
Tas iemieso gan lielu spēku, gan gādīgu maigumu.
Apbrīnojams līderis, kas nekad nepadodas.
Izklausās pēc vēl kāda, ko pazīstu.
Vai saņēmi manas norādes?
Jā. Paldies. Mēs esam ceļā uz ezeru.
Zīmējumi norāda uz to Kvīnslendas cilti.
Visi viņu didžeridū ir darināti no eikalipta koka,
kas aug viņu ezera vidū. Tas ir diezgan burvīgs. Redzēsiet.
Esam klāt.
O! Šī ir zeme ar krāšņām dabas ainavām.
Vai tik skaista ir visa pasaule?
Savā ziņā.
Rass ļoti papūlējās man atgādināt, ka Austrālijā mājo
visvairāk visādu nāvējošu radību pasaulē.
Un tas ir lieliski!
Tas noteikti ir optimistisks veids, kā uz to skatīties.
Ko tu dari?
Es jūtu saikni ar dabu.
Es to dzirdu un sajūtu.
Ūdens kustība. Dzīvnieku skaņas.
Viss vibrē caur manu ķermeni.
Tu to nedzirdi?
Nē, bet es neesmu tēsts no koka.
Inala teica, ka visi viņu didžeridū ir no šī koka.
Tā šķiet laba vieta, kur sākt.
Varenais eikalipt, mēs tev atdodam nolādēto didžeridū.
Labi. Es to izņemšu no futrāļa.
Lūdzu, esi gatavs to ātri aizvērt, ja mums atkal uzbruks.
Tā. Nekas nesanāk.
Bet mēs to atvedām mājās.
Acīmredzot tā nav īstā darbība.
Es to varu iemest ūdenī.
Atpakaļ!
Kas tas bija?
Turamies kopā!
Kas tas par radījumu?
Uz mašīnu! Skrienam!
Palīgā!
Pandora!
Vienkārši skrien uz mašīnu!
Uzmanies!
Mums nekavējoties tā skaņa jāapklusina.
Kur ir tas briesmonis, kas centās sagrābt Stenliju?
Aiz tiem putniem es neredzu.
Atradu! Piesprādzējieties!
Tēt!
Ui!
Ārpus mājas ir ļoti aizraujoši, vai ne?
Ķīļrakstu plāksnītes zādzība no vietējā izsoļu nama
notikusi uzreiz pēc kādas citas plāksnītes zādzības no muzeja Rādžastānā, Indijā.
Interesanti...
Te tā ir. Klade, kurā tētis pieraksta savas atslēgšanās.
57. TAD ES ATSLĒDZOS MUZEJĀ.
Paskatīsimies.
Ak nē.
Tas ir slikti.
Kaparass, Pakstonas muzeja apsargs.
Es zinu, kas jūs esat. Džordžija teica, ka atsūtīs kādu.
Noprotu, ka pie jums bijusi ielaušanās.
Vai neiebilstat, ja uzmetīšu aci mājai?
Tas bija kā divu savādu dinozauru apvienojums.
Tas, ko tu apraksti, izklausās pēc banjipa, bet tas nevar būt.
Banjipi ir mītiskas būtnes.
Tici man, tas radījums, kas mūs vajāja, nebija mītisks.
Bērnībā man māte pie ugunskura stāstīja nostāstus.
Man likās, ka tās ir pasakas, lai pasargātu bērnus no ūdens,
bet saistībā ar savu darbu esmu iepazinusi folkloru par banjipiem.
Tas ir stāsts par to, ka dabā viss ir saistīts.
Teika sākas ar diviem draugiem - Montiju un Džiembu.
Draugi kopīgiem spēkiem uzmeistaroja didžeridū.
Ūdens zīmējums simbolizēja dzīvības avotu.
Dzīvnieki - viņu personiskos totēmus.
Montija putns kazuārs ir uzticīgs savam baram, pat ja tādēļ nonāk briesmās.
Džiembas krokodilam piemīt pirmatnēja gudrība, izmanība un nežēlība.
Kad spēlēja Montijs, skaņa pievilināja brīnišķīgus dziedātājputnus,
un cilts to uzskatīja par svētību.
Bet, kad spēlēja Džiemba,
uzradās krokodili, kas ciltij iedvesa bailes.
Džiembam uz visiem laikiem aizliedza spēlēt šo instrumentu.
Tas Džiembu sadusmoja, jo, lai arī no krokodiliem baidās,
tie ir nozīmīga dabas līdzsvara sastāvdaļa,
jo dzīves ciklam vajag gan plēsējus, gan medījumu.
Džiemba gribēja, lai Montijs izjūt to pašu, ko viņš,
tāpēc viņš didžeridū nolādēja.
Tagad, kad spēlēja Montijs, putni kļuva agresīvi un uzbruka
tāpat kā Džiembas krokodili.
Montijs ļoti saskuma un vairs ar Džiembu nesarunājās.
Nekas vairs nebija līdzsvarā.
Džiemba, apjautis savu egoismu, raudāja tik ļoti,
ka izveidojās ezers, kurā viņš nogrima.
To redzot, Montijs ienira ezerā, lai draugu glābtu.
Izniruši no ūdens, viņi bija pārvērtušies par radījumu,
kurā apvienojās abu totēmi - kazuārs un krokodils.
Banjips iemieso dabas vienotību.
Vai tajā teikā ir kaut kas par lāsta laušanu?
Teika vēsta: lai lāstu lauztu, ir jānospēlē banjipa dziesma -
Montija un Džiembas dziesmu apvienojums,
kas simbolizē dabas harmoniju, ko viņi bija aizmirsuši.
Lieliski. Kāda tā ir?
Diemžēl tā ir zudusi tāpat kā liela daļa mūsu mutvārdu vēstures.
Lai veicas! Degu nepacietībā uzzināt, kā šis stāsts beigsies.
Mēs arī. Paldies, Inala.
Stenlij, tā melodija, ko tu spēlē,
ir tā pati, ko dungoji pie ezera.
Es jūtu vibrācijas.
Zinu, tas izklausās dīvaini,
bet šīs vibrācijas saskan ar skaņām, ko dzirdēju pie ezera.
Tās bija putnu, krokodilu un ūdens skaņu apvienojums.
Putni...
krokodili...
un ūdens.
Tie visi ir zīmējumi uz didžeridū.
Un kopā tie izveidoja banjipu.
Šķiet, ka tev tiešām ir saikne.
Man ir sajūta, ka didžeridū un skaņas, ko es dzirdu un jūtu,
cenšas man atklāt banjipa dziesmu,
vienojošo dziesmu, par kuru runāja Inala.
Un, ja tās skaņas ir banjipa dziesma, tad tai vajadzētu lāstu lauzt.
Mums jāatgriežas.
Es uz didžeridū nospēlēšu to, ko dzirdu.
Elpošanas tehnika ir līdzīga kā mutes harmonikām.
Tas nevarētu būt grūti.
Tas tad arī viss.
Es neredzēju nekādus pierādījumus par ielaušanos,
bet viņa visu laiku man sekoja kā pielīmēta.
Kaut kas te nav tīrs.
Vai šis tiešām ir labākais plāns?
Stenlij, tev nebūs iespēju sevi pasargāt.
Esmu gatavs šo risku uzņemties. Esmu izraudzīts.
Tas ir mans pienākums, un tas man jādara vienam.
- Tev izdosies. - Uz priekšu!
Es varu.
Labi, es kļūdījos. Patiesībā to spēlēt ir diezgan grūti.
Mums viņam jāuzticas.
- Pietiek! - Pandora!
Pandora, apstājies!
Tas ir jādara man.
Izdodas!
Tas bija pārsteidzoši!
Uzskatu, ka dabas līdzsvars ir atjaunots.
Šis lāsts ir lauzts.
Stenlij, tu biji tik drosmīgs!
Teicams darbs. Vēsturisks.
Un varbūt arī tāds notikums, par kādiem tiek sacerētas tautasdziesmas?
Noteikti.
Vēl viens artefakts atdots.
Priecājos, ka esi mājās, draugs.
Bez tevis šī vieta ir citāda.
Ir prieks būt atpakaļ.
Taču es būšu gatavs atkal doties ārā. Pēc kādiem 100 gadiem.
Beidz! Tev tiešām nav tūkstoš jautājumu par Austrāliju?
Mums jāparunājas augšstāvā.
Vai tētis kādā brīdī atslēdzās, kamēr bijāt prom?
Nē, viss bija kārtībā. Kāpēc prasi?
Visā pasaulē ir nozagti dažnedažādi artefakti.
Un?
Manuprāt, to dara tētis.
Un man ir pierādījumi.
Kas tad...
Tālāk turpināšu es, Aleks.
Tulkojusi Aija Apse