NUOSTABIOJO DAKTARO MEDICINOS PASIRODYMAS
Kas ten?
Diana Kameron.
Nuostabiojo Daktaro stiprybės tonikas neveikia.
Norėčiau atgauti medalioną.
Štiš, valkata.
Prekių neatsiimu.
Maldauju, pone.
Medalionas - vienintelis mamos ir tėčio atminimas.
Aš jau 8 m. našlaičių namuose, vis lankausi ligoninėje.
Didelius, sveikus vaikus šeimos įsivaikina.
Niekas nenori paliegusio.
Pažadėjot, kad tonikas mane užgrūdins, padarys stiprią.
Išmainiau savo brangiausią turtą į melą.
Jei neatstosi, pats nutempsiu tave į našlaičių namus.
- Mauk iš čia! - Šarlatanas!
Tikiuos, pats vieną dieną jausies menkas ir kvailas kaip aš šiandien per tave!
Kur jis dingo?
Ką aš padariau?
Tenorėjau atgauti medalioną.
Rupūs miltai.
NUOSTABIOJO DAKTARO STIPRYBĖS TONIKAS
Manau, tėtis susijęs su dingusiom plokštėm.
Ką? Pastaruoju metu tėtis keistokas, bet tikrai nieko nevogtų.
Tėtis norėjo vykti į Stambulą.
„Dantiraščio plokštė, Babilonas.“ Rašoma, kad ji dingo
iš privačios kolekcijos Stambule, tėčiui netekus sąmonės.
Gal tai sutapimas.
Čia ne viskas.
Tėtis neteko sąmonės Indijoj.
„Iš Radžastano muziejaus pavogta babiloniečių plokštė.“
Čia vietinis aukcionas pranešė apie plokštę,
pavogtą, kol buvom Naujojoje Meksikoje.
Tėtis buvo čia.
Tėtis nieko negalėjo pavogt, kol buvom Naujojoj Meksikoj.
Jis neteko sąmonės.
Nenoriu, kad tai būtų tiesa, bet sakau faktus.
Tėčio sąmonės netekimai sutampa su vagystėmis.
O kaip juodoji juosta? Jis mus šnipinėjo. Užpuolė tėtį.
Galėjo sekt paskui mus į Turkiją, į Indiją ir pavogt plokštes.
Ką tavo faktiški faktai sako apie tai?
Nežinau, bet... Ei, ar kas nors mane apipurškė?
Keistai jaučiuosi.
- Tarsi aš... - Rasai?
Kur tu dingai?
Dabar aš keistai jaučiuosi.
Kaip? Ką?
Pandora!
Rasai?
Pandora, apačioje!
Kas nutiko?
Nežinau kaip, bet mes sumažėjome.
Ar tu rimtai?
Eik sau. Tai...
Tėti! Žiūrėk čia, padėk! Mes sumažėjom.
Žiūrėk čia, padėk!
Padėk!
Mes išgelbėti.
- Prašom vidun. - Tėti, ką darai?
Kaip sviestu patepta.
NUOSTABIOJO DAKTARO STIPRYBĖS TONIKAS
Tėti, ištrauk mus! Nejuokinga!
Du įkyruoliai sutvarkyti.
Jis nejuokauja.
Skaja, brangioji, gerai, kad atskambinai.
Ten mama. Gal ji mus išgirs.
Nagi!
Norėjau užsukt į muziejų.
Tiesiog pasilabint.
Pandora išėjo pas Devę, Rasas daro namų darbus.
Taip. Nuostabu. Iki greito susitikimo.
Tėtis ką tik pamelavo mamai.
Gal jis ketina ir ją sumažinti?
Privalom ją įspėti.
Nenormalu ne tas žodis. Siutas ima.
Linda.
Sveikutė!
Linda, čia aš - Pandora.
Atsargiai!
Tarsi ji manęs neatpažintų.
Ji tikrai neatpažįsta, Pane.
Greičiau! Į tunelį.
Linda būna tokia aktyvi tik labai išalkusi.
Vietoj savęs duokim jai kitokio ėdesio.
Ką tik padėjau jai musių.
Ji akivaizdžiai nori šviežienos.
Kai pasakysiu „varom“, tu bėk ten, o aš ten.
Susitiksim prie krioklio, gerai?
- Ne. Ne gerai. - Dabar! Varom!
Supratau, ką padarei.
Pasinaudojai barzdotosios agamos erdvinės orientacijos stoka. Šaunuolė!
Aišku, kad taip ir dariau.
Pažįstu Lindą. Ji niekad ten nesuka.
Maniau, kad ir tėtį pažįstu.
Turi būti koks paaiškinimas.
To, kad jis sumažino mus ir paliko kaip pašarą driežui?
Staiga jos erdvinė orientacija pagerėjo.
Ant pakylos.
Linda ten netilps.
Lari, matei Aleksą išeinant?
Jo nėra darbo kambary.
Ne. Bet pažiūrėk čia.
Apie šitai ir kalbėjau. Naujos žymės.
Kažkas vis dar graužia tą erškėtį.
Mes sugavom Graužą.
Turbūt yra dar vienas kaltininkas.
Kažkas puola erškėtį, bet kodėl?
Artefaktai bunda.
Aleksas netenka ryšio.
Pažeistas erškėtis.
Viskas turbūt susiję.
Greičiausiai turim didesnę bėdą, nei manėm.
Aleksai, kiek čia stovėjai?
Kur Sargono sostas?
Jį jau atvežė. Per šiandien bus pastatytas į vietą.
Negaliu patikėt, kad jis čia bus.
Turiu laiko iki kito susitikimo.
Nori kavos?
Verčiau pasigrožėsiu didingais artefaktais ir tavo nuostabiu darbu.
Grožėkis į valias.
Kol nepamiršau, ar Pandora valgys pas Devę?
Ji man to nesakė.
Gerai. Parašysiu jai, paklausiu.
Judam.
Visas išsitepiau.
Šlykštu.
Pasiekim tavo telefoną - pasikviesim pagalbos.
Kaip išlipsim iš terariumo?
Vandens buteliukas. Juo lipdami pasieksim viršų.
Nagi.
Klausimėlis.
Kiek laiko Linda paprastai guli ant šio akmens?
Nuo vienos iki šešių valandų.
Šešias valandas!
Sakiau augint žuvytę, bet ne.
Užsimanei augint godzilą.
Linda čia niekuo dėta.
Ji tik klauso savo ropliškų instinktų.
Žinau.
Tai tėčio kaltė.
Kažkokia nesąmonė.
Turiu galvoj ne tavo faktus, o tėčio elgesį.
Jis kaip nesavas.
Sąmonės netekimai. Erškėtis.
Jis sakė, nebegali pasitikėt savimi.
O jei jis ir nėra savimi?
Nori pasakyt, kad jis apsėstas?
Skaičiau apie tai „Šiurpiojoje kronikoje“.
Jei tėtis apsėstas, kas žino ką jis gali.
Turim įspėti mamą.
Po to, kai patrauksim tą driežą.
Palik tai man. Turiu Panės planą.
Ką tu, Linda? Aš musė.
Nenori suėst manęs?
Negerai.
Tuoj nuslysiu.
Gardutėlė muselė - į pilvelį.
Taip.
Karšta.
Rasai? Paskubėk!
MAMA
Paskambinau užpakaliu.
Pandora?
- Turiu eit į susitikimą. - Gerai.
Sėkmės. Pasimatysim namie.
Ačiū.
Gal galėtum nupirkt...
Aleksai?
Džordžija.
- Galime šnektelt? - Aleksai, labas.
Ieškai Skajos?
Manau, jai susitikimas.
Man reikia pasikalbėti su jumis apie ją.
DEVĖ
- Pandora? - Labas! Deve!
Čia aš - Rasas!
Klausau, Pandora?
Aš per mažas. Ji negirdi manęs.
„Kuo greičiau ateik į mano kambarį. SOS.“
Pane. Negi vėl prasikeikei?
BŪSIU UŽ 10 MIN.
Devė ateis po 10 minučių.
Puiku. Bet vis tiek turiu ištrūkt iš čia.
Nesijaudink. Mes turim kaubojų...
kraujo.
Nagi, Rasai.
Jėga!
Įstrigo.
Pane!
Ne!
Skaja elgiasi keistai.
Vaikšto per miegus, praranda sąmonę. Man neramu.
Tai tikrai kelia susirūpinimą, Aleksai.
Gal reikia profesionalo pagalbos.
Bandžiau tai pasakyt, bet ji tvirtina, kad viskas gerai.
Paskui mūsų spintoj radau šitą.
Skaja jį turėjo?
Taip. Pamaniau, norėsite jį atgaut.
Ji man melavo.
Ji melavo mums visiems, Džordžija.
Linda! Tučtuojau išsižiok!
Pandora!
Pandora?
Deve, čia apačioje!
Pandora?
Niekas neatsiliepė, pati įėjau.
Ei! Alio!
Čionai!
Rasai! Kas per...
Pandora yra Lindos burnoj. Turi ją ištraukt.
Pandora yra... Ką?
Deve, tu mano didvyrė! Ir vėl.
Pandora, aš...
Kaip džiaugiuos, kad tu sveika.
Ir aš.
Dvokiu driežo burna.
Man net nerūpi.
Aš einu iš proto.
Kaip tai nutiko? Kaip tai sutvarkyt?
Gali nueit iki knygų lentynos?
Pane, matai tą butelį?
Tėtį jį laikė.
Manau, jis apipurškė mus juo.
„Nuostabiojo Daktaro stiprybės tonikas“.
Mus sumažino stiprybės tonikas?
Atsiprašau, ką jūsų tėtis padarė?
Tėtis elgiasi kaip piktadarys.
Ir spėju, tas buteliukas buvo rūsyje.
Vadinasi...
Jis prakeiktas.
Vadinasi, aš jo neliesiu.
Pasimokiau su tuo kauliuku.
Protingai elgies.
Galėtum nunešt mus į Apribotąjį sparną?
Žinoma. Kas tas Apribotasis sparnas?
Nepapasakojau tau visų smulkmenų su prakeiksmais.
Nejaugi. Rėžk, Pane Vane.
Pakalbėkim eidami.
Kartą gyveno toks godus kopūstgalvis
vardu Kornelijus Venderhuvenas.
Toks žiauriai senas senis...
Ir nusileidom į rūsį.
Ten buvo daug šiurpių artefaktų.
Bet aš pamaniau...
Tada vaiduoklis išnyko tiesiog - uhuhū.
Paskui, leisk pagalvot. Rasas virto marionete.
Ir tada aš sumažėjau.
Aha.
Sparnas buvo po jūsų namu visąlaik, kiek tik pažinojau jus?
Ten Devė. Stingstam.
Sveiki?
Turiu surasti Larį ir Stenlį?
Turiu pasakyt jiems, kad Rasas su Pandora šiuo metu prakeikti.
- Lari! - Žiūrėk žemyn! Čia mes!
Čionai!
Na, kad mane perkūnas.
Ar tu kalbanti kaukolė?
Nuo kada kaukolės gali kalbėt?
Nežinau, kaip kitos kaukolės, bet aš jau virš šimtmečio kalbu.
Stenuk, gana jau. Žiūrėk.
- Rasai! Pandora! - Reik pagalbos!
- Mus sumažino... - Atsakymai palauks, drauge.
Tai skubu. Rupūže.
Stenli, pasiimk iš viršaus robotą,
juo nuo Pandoros lentynos nukelk Daktaro toniką.
Šokui irgi nėra laiko.
Padėk man nešti žurnalus.
Nerimauju dėl mamos.
Mama nepražus. Ji tikras žvėris.
Bet matai, ką mums padarė tėtis.
Nežinia, ką jis gali padaryt jai.
Paskutinįkart kartoju, tai ne tėtis.
Kad ir kas jis toks.
Linda, kiek reikės kartot -
mes ne maistas!
Artėja stalo kraštas!
Kas nors padėkit!
Kai ką radom!
O ne!
Na ir nedaug trūko.
Patikėk.
Bloga Linda! Bloga!
Visą dieną negausi musių.
Henkai, prašau palydėti Lindą viršun, kur ji nebekrės šunybių.
Manau, žinom, kaip panaikint prakeiksmą.
Tai produkto autentiškumo patvirtinimas 1855 m.
Jį pasirašė gatvės šlavėjas, kuris pardavė toniką Kornelijui.
Jis tikina matęs, kaip mergaitė sumažino Daktaro vežimą.
Ji apliejo Nuostabųjį Daktarą toniku,
linkėdama vieną dieną pasijaust menkam kaip ji.
Jo vežimas iškart sumažėjo.
Toniką prakeikė mergaitė.
Regis, ji to nenorėjo.
Čia rašo: „Ji nubėgo sukrėsta ir sutrikusi dėl įvykio.“
Stiprios emocijos gali sukelt prakeiksmus, taip buvo su marionete.
Mergaitė pyko ant Daktaro, kad per jį pasijuto menka.
Jos įniršis persikėlė į toniką,
todėl kai juo apliejo Daktarą, pavertė jį menku - mažu.
Prakeiksmą panaikinsim, jei sutvarkysim tai, kas supykdė mergaitę.
Teisingai, Deve. Puiki išvada.
Bet mergaitė tikrai bus mirusi.
Kaip dabar galim nuramint jos įniršį?
Mums reikia jos medaliono.
Ji jo norėjo, bet nežinia, kur jis dabar yra.
Stabdyk arklius. Kai ką sugalvojau.
Štai kur.
„Nuostabiojo Daktaro medicinos pasirodymas“.
Vežimas iš produkto patvirtinimo.
Taip. Medalionas bus viduj, jei Daktaras jį turėjo, kai sumažėjo.
Radau.
„Diana Kameron, 1840 m.“
Jei žinotume jos kapavietę, galėtume jį jai grąžint.
Galiu ją rast.
Žynė, e? Ne veltui iškart man patikai.
Ne. Čia internetinis kapinių katalogas.
Atvykom. Galutinė Dianos Kameron poilsio vieta.
Tikiuos, galiausiai ištrūkai iš našlaičių namų, Diana.
Atrodo, tau nė nereikėjo stiprybės toniko.
Tu buvai stipri ir nepasidavei užgauliotojui.
Grąžiname tavo medalioną. Kaip ir norėjai.
Devė ir vėl išgelbėja. Mūsų didvyrė.
Na, šįkart buvo išties netikėta.
Tai ne pabaiga. Reikia surast mamą.
Tikiuos, dar nepavėlavom.
Valio! Prakeiksmo nebėra!
Kaip ir tvarkos.
Mes ir vėl susitikom, Graužai. O tu dar ir draugą atsivedei.
Kvietėte mane, Džordžija?
Skaja, sužinojau, kad šitas buvo tavo namuose.
Gali pasiaiškinti?
Išvertė Kristina Čeidaitė