DR TERRIFICOS MEDICINSHOW
Vem där?
Diana Cameron. Dr Terrificos styrketonikum funkar inte.
- Ge tillbaka min medaljong. - Försvinn, rackarunge.
- Inga returer. - Snälla, herrn.
Medaljongen är det enda jag har från mina föräldrar.
Åtta år på barnhemmet, in och ut på sjukan,
medan de friskare barnen adopteras. Ingen vill ha ett sjukligt barn.
Du lovade att tonikumet skulle göra mig stark.
Jag bytte min värdefullaste ägodel mot en lögn.
Gå, annars släpar jag dig tillbaka till barnhemmet.
- Stick! - Din lurendrejare!
Hoppas att du en dag känner dig lika liten och dum som jag gjorde idag.
Vart tog den vägen? Vad har jag gjort?
Jag ville bara ha min medaljong.
Vad i allsin dar?
Pappa har nåt med kilskrifttavlorna att göra.
Va? Pappa har varit lite konstig, men han skulle aldrig stjäla.
Pappa ville åka till Istanbul.
"Kilskrifttavla, Babylon." Den ska ha försvunnit
från en samling i Istanbul under pappas blackout.
- Det kan vara en slump. - Det är mer.
Pappa fick blackout i Indien.
"Babylonisk tavla stulen från museum i Rajasthan."
Och ett auktionshus rapporterar
att en tavla stals när vi var i New Mexico.
Pappa var här.
Pappa kan inte ha stulit nåt när vi var i New Mexico.
Han var utslagen.
Jag vill inte att det ska vara sant, men det är fakta.
Pappas blackouter och stölderna stämmer överens.
Och svarta bandet? Han spionerade. Han attackerade pappa.
Han kan ha följt oss till Turkiet och Indien och stulit dem.
Vad säger din faktalista om det?
Jag vet inte, men... Blev jag just nersprejad?
Jag känner mig konstig.
- Det är som... - Russ?
Vart tog du vägen?
Nu känner jag mig konstig.
Hur? Vad?
- Pandora! - Russ?
- Pandora, här nere! - Vad hände?
- Jag vet inte hur, men vi krympte. - Skojar du?
Lägg av. Det är...
Pappa! Här borta, hjälp! Vi har krympt.
Här borta, hjälp!
Hjälp!
Ja! Vi är räddade.
- In med er. - Pappa, vad gör du?
Det funkade.
DR TERRIFICOS STYRKETONIKUM
- Pappa, släpp ut oss! Inte kul! - Två störningsmoment eliminerade.
Det är inget skämt.
Sky, det gläder mig att du ringde.
Det är mamma. Hon kanske hör oss. Kom igen!
Jag ville komma förbi muséet.
Inget speciellt. Bara säga hej.
Pandora är hos Devi och Russ gör läxor. Ja. Fantastiskt. Ses snart.
Pappa ljög just för mamma.
Tänk om han tänker krympa henne också? Vi måste varna henne.
Det här är mer än stört. Så irriterande.
Det är Linda.
Hej!
Linda, det är jag, Pandora.
Se upp!
- Hon verkar inte känna igen mig. - Verkligen inte, Pan.
Fort! In i rören.
Linda är bara så här energisk när hon är hungrig.
- Vi ger henne mat som inte är vi. - Jag la just ner flugor.
Hon vill tydligen ha nåt färskare.
När jag säger till, spring ditåt. Jag springer hitåt.
Vi möts vid vattenfallet. Okej?
- Nej. Inte okej. - Nu! Spring!
Jag fattar nog. Du utnyttjade en skäggagams dåliga djupseende.
Så klart att jag gjorde.
Och jag känner Linda. Hon missar alltid den svängen.
Och jag trodde att jag kände pappa. Det här måste ha sin förklaring.
Är "det här" att han krympte oss och lämnade oss som ödlemat?
Hennes djupseende verkar plötsligt rätt bra.
Till plattformen. Linda får inte plats.
Larry, såg du Alex gå? Han är inte på kontoret.
Nej. Men titta här.
Det är det här jag menar. Det här är nytt.
Nåt käkar fortfarande på törnbusken.
Vi har fångat Tuggis. Det måste vara ytterligare en bov.
Törnbusken attackeras, men varför?
Artefakterna aktiveras. Alex tappar koncepterna.
Törnbusken är skadad. Allt måste höra ihop.
Vi kanske har ett större problem än vi trodde.
Alex, hur länge har du stått där?
Var är Sargons tron?
Den har kommit. Den kommer på plats idag.
Tänk att den faktiskt är här. Jag har tid över innan nästa möte.
Lite kaffe?
Jag beundrar hellre artefakterna och ditt fantastiska arbete.
Beundra på. Innan jag glömmer, ska Pandora äta hos Devi?
- Det sa hon inget om. - Okej. Jag messar och frågar.
Fortsätt. Fortsätt.
Det är över hela mig.
Äckligt.
Om vi når din telefon, kan vi ringa på hjälp.
Hur kommer vi ut ur terrariet?
Vattenflaskan. Vi kan klättra till toppen.
Kom igen.
En snabb fråga. Hur länge brukar Linda sitta på stenen?
Allt från en till sex timmar.
Sex timmar. Sex timmar!
Jag föreslog en guldfisk, men icke. Du ville ha ett monsterdjur.
Det här är inte Lindas fel. Hon lyder sina reptilinstinkter.
Jag vet.
- Det är pappas fel. - Det är helt ologiskt.
Jag menar inte dina data, utan pappa.
- Han är inte sig själv. - Blackouterna. Törnbusken.
Pappa sa att han inte litar på sin hjärna. Tänk om han faktiskt inte är sig själv?
Du menar typ besatt?
- Jag läste om sånt i Läskiga krönikan. - Om pappa är besatt, vem vet vad han gör?
Vi måste varna mamma.
- Efter att vi flyttat på ödlan. - Det fixar jag. Jag har en Pan-plan.
Tjena, Linda. Jag är en fluga.
Vill du inte äta mig? Nam, nam, nam, nam.
Inte bra.
Jag tappar taget.
Mumsig fluga i magen.
Ja.
Varmt, varmt, varmt.
Russ? Skynda!
MAMMA
En riktig rumpringning.
Pandora?
- Jag måste gå till mitt möte. - Ja.
- Lycka till. Vi ses hemma. - Tack.
Kan du köpa lite...
Alex?
Georgia.
- Får jag tala med dig? - Alex, hej.
Letar du efter Sky? Jag tror hon är på möte.
Jag måste prata med dig om henne.
- Pandora? - Hallå! Devi!
Det är jag, Russ!
Hallå, Pandora?
Jag är för liten. Hon hör mig inte.
"Kom till mitt rum. Snabbt. SOS."
Åh, Pan. Har du dragit på dig en förbannelse igen?
VI SES OM 10
Devi kommer om tio minuter.
Toppen. Men jag måste fortfarande hitta en väg ut.
Ingen fara. Vi har cowboyandet i...
...blodet.
Kom igen, Russ.
Ja!
Jag sitter fast.
Pan!
Nej!
Sky uppför sig underligt.
Går i sömnen, får blackouter. Jag är orolig.
Det låter oroande, Alex. Sky kanske behöver hjälp.
Jag försökte säga det, men hon säger att hon mår bra.
Sen hittade jag den här i garderoben.
- Hade Sky den här? - Jag antog att du ville ha tillbaka den.
Hon ljög för mig.
Hon ljög för oss alla, Georgia.
- Linda! Gapa omedelbart! - Pandora! Pandora!
- Pandora? - Devi! Devi, här nere!
Pandora? Ingen öppnade, så jag gick in.
Hej! Hallå!
Kom hit! Här nere!
Russ! Vad i...
Pandora är i Lindas mun. Du måste få ut henne.
Pandora är... Vadå?
Devi, du är min hjälte. Än en gång.
Pandora, jag... jag...
Jag är så glad att du är okej.
Jag också. Jag luktar ödleandedräkt.
Struntar jag i.
Jag får panik. Hur hände det här? Hur löser vi det?
Kan du gå till bokhyllan?
Pan, ser du flaskan? Jag såg pappa hålla den.
- Jag tror han sprejade oss. -"Dr Terrificos styrketonikum."
- Krympte styrketonikumet ner oss? - Ursäkta, er pappa gjorde vad?
Pappa beter sig som en... som en skurk.
Jag gissar att den där flaskan kom där nerifrån.
- Vilket betyder... - Den är fördömd.
Då tänker jag inte röra den. Det lärde jag mig av tärningen.
Bra beslut. Kan du ta oss till den förbjudna flygeln?
Visst. Vad är förbjudna flygeln?
Jag har inte berättat allt om den här förbannelsen.
- Nähä? Ut med det, Pan-Van. - Vi pratar medan vi går.
En gång i tiden fanns en girig såshjärna vid namn Cornelius Vanderhouven.
Han var jätte, jättegammal, men...
Och vi gick ner till källaren. Där fanns en massa läskiga artefakter.
Men jag trodde...
Sen försvann spöket i tomma intet.
Och sen... Russ förvandlades till marionettdocka.
Sen blev jag krympt.
Ja, ja.
Har flygeln funnits här hela tiden jag känt dig?
Det är Devi. Stå till.
Hallå?
Jag måste hitta Larry och Stanley?
De måste få veta att Russ och Pandora är fördömda i detta nu.
- Larry! - Här nere! Det är vi!
- Här borta! - Darra månde mina ben.
Är du ett talande kranium? Sen när talar kranium?
Jag kan inte tala för alla kranium, men jag har pratat i över 100 år.
Stan, sluta. Titta.
- Russ! Pandora! - Lite hjälp, tack!
- Vi blev krympta... - Vi tar det sen.
Det är akut. Jösses.
Stanley, du och roboten går upp och hämtar dr Terrificos styrketonikum.
Ingen tid att vara chockad.
Jag behöver hjälp med några dagböcker.
- Jag är orolig för mamma. - Mamma klarar sig. Mamma är ett vilddjur.
Ja, men se vad pappa gjorde mot oss. Vem vet vad han gör mot henne.
- För sista gången, det där är inte pappa. - Vem det än är.
Än en gång, Linda, vi är inte lunch!
Bordet tar snart slut!
Kan nån hjälpa oss?
Vi har hittat nåt! Åh, nej!
- Det var nära ögat. - Det menar du inte?
Fy, Linda! Fy! Inga flugor på en hel dag.
Hank, eskortera Linda tillbaka upp, där hon inte kan göra mer bus.
Jag tror vi vet hur vi ska häva förbannelsen.
Det är en äkthetsintyg från 1855.
Från gatusoparen som sålde tonikumet till Cornelius.
Han såg en flicka använda det för att krympa dr Terrificos vagn.
Hon sprejade på dr Terrifico,
för att han skulle känna sig lika liten som hon en dag.
- Hans vagn krympte direkt. - Flickan la förbannelsen på tonikumet.
Kanske inte med flit.
Det står: "Hon sprang chockat iväg, konfunderad över det hela."
Starka känslor skapar förbannelser, som med marionetten.
Flickan var arg på dr Terrifico för att hon kände sig liten.
Hennes raseri överfördes till tonikumet, så när hon sprejade, blev han liten.
För att häva förbannelsen måste vi dämpa flickans raseri.
- Korrekt, Devi. Bra resonerat. - Men flickan är definitivt död.
Vad kan vi göra åt hennes raseri?
Vi behöver nog hennes medaljong.
Det var den hon ville ha, men vem vet var den är.
Håll i rodret. Jag har en idé.
Där är den.
"Dr Terrificos medicinshow."
Det är vagnen från intyget.
Japp. Och om dr Terrifico hade medaljongen när han krymptes, är den nog kvar därinne.
Jag har den.
"Diana Cameron, 1840."
Om vi visste var hon begravdes, kan vi återförena henne med den.
Jag kan hitta hennes gravplats.
- Siare? Jag visste att jag gillade dig. - Nej. Gravplatsregistret online.
Här är den. Diane Camerons viloplats.
Jag hoppas du slapp barnhemmet, Diana.
Det låter som om du inte behövde tonikumet.
Det krävs styrka att stå på sig som du.
Här får du medaljongen. Som du ville.
Devi till räddningen igen. Vår hjälte.
Tja, det där var speciellt.
Det är inte över. Vi måste hitta mamma.
Hoppas vi inte kommer för sent.
- De hävde förbannelsen! - Bland annat.
Tuggis, vi möts igen. Och du har en vän med dig.
Ville du träffa mig?
Sky, jag har fått veta att den här hittades i ditt hus.
Kan du förklara det?
Undertexter: Victoria Heaps