Скай, колегам з Лондона не терпиться почути про експонат.
Здобуття трону Сарґона – неабияке досягнення.
ЗАГУБЛЕНА ВАВИЛОНСЬКА ІМПЕРІЯ
Ви йдіть,
а я дещо роздивлюся.
Я вас наздожену.
Тільки не захоплюйся.
Прокинься.
Ходімо, мій маленький друже.
У нас багато роботи.
ПРОКЛЯТТЯ!
ЛАЗУРИТОВИЙ СКАРАБЕЙ
Алекс сказав, що я вкрала скарабея?
Безглуздя. Чого б він таке казав?
Він непокоїться про тебе.
Сказав, що ти останнім часом стривожена.
І ходиш уві сні.
Ходжу уві сні? Це він сам постійно відключається.
Ви повинні мені повірити.
Я хочу тобі вірити, Скай,
але дещо викликає занепокоєння.
Ви з чоловіком були тут у вечір, коли вкрали скарабея.
Я ж просувала інтереси музею.
Виконання обов'язків викликає підозру?
Може, й ні.
А от розшукування в архіві інформації про скарабея викликає.
Кажу вам, його вкрала не я.
Іди погуляй, Капараз. Я хочу поговорити зі Скай наодинці.
Ви ж це не серйозно?
Іди погуляй.
Скай, постав себе на наше місце.
Твій чоловік заявив на тебе, що ти вкрала скарабея.
Я не розумію, що коїться з Алексом,
але він каже неправду.
А ти?
Таке враження, що ти місяцями не була зі мною чесна.
Усі ці питання про артефакти, раптові поїздки за кордон,
а тепер ще й крадіжка.
Якщо скажеш правду, я зможу допомогти, Скай.
А інакше це буде поза моєю владою.
Хотіла б я сказати те, що ви хочете почути,
але я не причетна до зникнення скарабея.
Скай, ти ж знаєш, я дуже тебе поважаю. Тому й намагаюся тебе захистити.
Але ти не лишаєш мені вибору.
Я дам тобі трохи часу.
Зроби собі чаю, глибоко подихай,
а потім подумай про переваги, якщо скажеш правду.
Не можна так чинити, Джорджіє.
Негайно мене випустіть!
Послухаймо, що ти скажеш на свій захист, Алексе.
А де телефон?
Мама так і не відповідає?
Поки що ні. Я тривожуся.
Це ж він.
«Чорна стрічка», яку мама бачила в інуїтських окулярах.
Він був біля нашого дому й на причалі.
Як він до всього цього причетний?
Не знаю, але він проник у дім і побив тата.
Даймо йому духопеликів.
Не спіши, Пан. Він небезпечний.
Тримаймося далі від нього.
Просто йди. Ми звичайні відвідувачі.
Ану ви, стояти.
Здрастуйте, сер.
Ми школярі й прийшли на екскурсію.
Я вас знаю. Ідіть звідси.
Узагалі-то я тут працюю.
Ти юна доцентка. Роботою це навряд чи назвеш.
Ану геть!
Нам треба знайти батьків.
Ваш батько щойно пішов, а в мами зустріч з Джорджією.
Нам дуже треба її побачити, тому ми підемо до неї.
Нікуди ви не підете.
Тобто? І чому ж?
Це не ваше діло.
Але повірте, ваша мама нікуди звідси не піде.
Негайно йдіть додому.
Не можна лишати маму тут з ним. Ми їй потрібні.
Твоя правда. Але як нам повз нього пройти?
Пам'ятаєш, як ми ганялися по музею за немовлятами Ольмеків?
- Можеш іти тихіше? - Расс?
- Мамо! - Діти!
Ми тут, нагорі.
Я так турбувалася. З татом щось не те.
Він сказав Джорджії, що я вкрала з музею скарабея.
Ми прийшли про нього розповісти. Він зменшив нас про́клятим артефактом.
Що зробив?
Лінда ледь не зжерла Пандору.
Ми думаємо, він одержимий.
Бо знаємо, що тато ніколи б нас не скривдив.
Артефакти, які контролюють людей, таки існують. Наприклад, лялька.
Не нагадуй про неї.
Суть у тому, що ми потрібні татові, навіть якщо він небезпечний.
Тоді вибираймося звідси і знайдімо його.
Тут хтось є?
Музей зачинено. Ви порушуєте закон.
Наша наступна зупинка – зал з іграшками й ляльками.
Я б перепросив за розгардіяш,
але його влаштували ви, коли знімали прокляття еліксиру.
Так.
Я поможу прибрати після екскурсії.
Це не зовсім екскурсія. Ми полюємо на жеруна і його близнюка.
Екскурсія чи полювання, а все одно прикольно.
Дякую, що показуєте мені закрите крило.
Одного знайшла.
А що він робить?
Це щуреня знов гризе шипшину.
Він ожив.
Завмер.
Це ж воно.
Шипшина послаблює силу про́клятих артефактів.
Якщо шипшина може оживляти артефакти,
значить, може й знешкоджувати їх.
Певно, тому скарабеї й гризуть шипшину.
Хтось не хоче, щоб вона нам помагала.
Диверсант хоче, щоб шипшина зав'яла.
Хто здатен на таке лиходійство?
Треба спинити скарабеїв, поки все не вийшло з-під контролю.
І почнемо ми з отого.
Я йду по тебе.
Стережіться там, унизу!
От вам і ефект несподіванки.
Принаймні ми назавжди його знищили.
Це точно. Принесу мітлу й підмету тут.
Ти зі мною, Деві?
Що таке?
Жуків стає більше. Я їх почавлю.
Ні! Не треба, Деві!
Вони мов гідра: чавиш одного – а їх стає ще більше.
Не можна зволікати. Треба їх виловити, поки не...
Вони повтікали.
Де вони?
Злодії. Негідники. Як вони сміють брати моє?
Ти перестанеш дзвонити чи ні?
Що? Що ти хочеш?
Що на тебе напало, Алексе?
Це ж я, твоя давня подруга Марджі.
Пробач.
Я намагалася додзвонитися до тебе і Скай. Де вас носить?
У нас багато роботи.
Розумію.
Словом, я тут робила щотижневий огляд старого «Руфуса»...
ти ж знаєш, він це любить...
і знайшла у фюзеляжі торбину старих розбитих камінців.
Подумала, що вона ваша.
Надіялася, ви приїдете на пристань, але не додзвонилася.
Тому вирішила осідлати малого «Руфуса» й сама привезти вам торбину.
Дякую, Марджі. Як турботливо.
Але вдома зараз нікого нема.
Під'їдеш до мене в інше місце?
Аякже.
Кажи, куди їхати.
Кажете, Алекс ще й краде артефакти?
Це ж безглуздо.
Я зіставив його відключки з недавніми крадіжками.
На жаль, вони збігаються в часі.
Мабуть, він під дією прокляття.
Ви вірите, що тато на таке б пішов?
Ні, Алекс завжди прагне все робити по совісті.
У коледжі він долучився до масового протесту,
метою якого було змусити керівництво школи повернути обрядові артефакти,
вилучені в племені навахо.
Справді? Отже, тато давно займається поверненням артефактів.
І мав чимало неприємностей. Його ледь не виключили, а йому було байдуже.
Він казав, що так буде правильно.
Завжди вважав, що награбоване треба повертати.
Іще до того, як дізнався про родове прокляття.
Ось який тато.
І він ніколи не вкрав би артефакт.
ДЕВІ ВХІДНИЙ ДЗВІНОК
- Деві, як... - Тут повно синіх жуків
у вашому моторошному про́клятому підвалі, й вони їдять шипшину.
- Я уточню. - Гей!
Закрите крило все в лазуритових скарабеях.
Вони згризають шипшину, а ми самотужки їх не переловимо.
Скарабеїв декілька? Як таке можливо?
Потім розкажемо, а зараз мчіть сюди.
Закрите крило в небезпеці.
Ми бачили незаперечні докази,
що шипшина не дає оживати про́клятим артефактам.
А укуси скарабеїв виснажують шипшину,
і її вплив на артефакти слабшає.
Якщо скарабеї нищать шипшину,
усі артефакти в закритому крилі можуть одночасно ожити.
Не можна цього допустити. Це буде справжній кошмар.
Тримайтеся. Ми вже близько.
Думаєте, це зробило те, ким або чим одержимий тато?
Сьогодні артефакт використовують проти нас не вперше.
Ми покладемо цьому край.
Пора врятувати будинок і тата.
Деві, яка у вас тут обстановка?
Я пильную виходи, щоб не проскочив жоден скарабей.
Деві на захисті.
Стій, Пандоро!
О ні. Буде нам біда.
Чому? Що не так?
Це було бридко.
Стає гірше.
Ми з Ларрі вбили по одному. І тепер їх ціла армія.
І всі полюють на шипшину.
Ми їм завадимо.
Треба переловити всіх скарабеїв і назавжди їх позбутися.
Не можна лишити жодного. Інакше буде катастрофа.
Одночасно оживуть усі артефакти.
Я від самої думки здригаюся.
Не допустімо такого. Деві, ти зі мною й Генком.
Мені й тут добре.
Під час екскурсії Стенлі показав міни-пастки
і сказав, що їх легко розставляти.
А якщо ми приноситимемо вам знайдених скарабеїв,
щоб ви їх кидали в урну?
Це я зможу.
Вдалого полювання.
Обережно, Генку.
Ось ти де.
Завмри.
Гей! Ану назад у сачок!
Ледь не впала.
Дякую за допомогу, друже.
Ловіться, благаю!
Ану сюди! Перестань бігати!
Піймав!
Ой боже, вони такі бридкі. Відкрийте урну.
Їх більше за нас.
Найкращий варіант – піймати всіх зразу.
Добре. Спробую.
Хапай його, Рассе!
Рассе!
Ні!
Молодець. Вдалий вибір кольору.
Заходжу зліва.
Ух.
А ти, Алексе, вмієш обирати місця для зустрічей.
Алексе.
Ти тут? Алексе.
Чому він схотів зустрітися в цій дірі?
Алексе!
Я точно щось чула.
Десь тут ховається скарабей.
Піймаймо їх швиденько.
Без світла тут іще моторошніше.
Глянь, які величезні стебла. Ледве тримаються.
А скарабей от-от прогризе стебло.
Тільки не ляльки. Що завгодно, аби не ляльки.
Чому вони всі ожили?
Мабуть, через величезне стебло шипшини.
Воно стримувало прокляття.
Не можна його впустити.
Попався!
Мамо.
Мамо!
Що нам робити? Ми не зможемо зняти прокляття з усіх цих артефактів.
Треба знешкодити жуків і помогти татові.
Може, прокляття й не доведеться знімати.
Лови, Деві!
Тікай!
- Мамо. - Геть від мене!
Не знаю, як ти,
а я волію більше ніколи не бачити жодної ляльки.
Мамо, пам'ятаєш, ми зрізали ділянку шипшини, щоб зайти в сховище?
Вона майже вся відросла.
Це добре. Може, зрештою
шипшина знов приспить ляльок.
Іди сюди.
У мій сачок.
Ось воно! Так ми скарабеїв і знищимо.
Ми їх розплавимо.
А ми чудова команда. Дай п'ять!
Краще не треба, а то без рук лишуся. Дякую за допомогу.
Уперед у Генків бак, шкодники.
Це були останні.
У вашому моторошному підвалі тепер ні жука.
Скарабеї добряче тут погризли.
Я ще не бачив, щоб шипи так блимали.
Щось не так.
Думаю, шипшина намагається нам щось сказати.
Де я?
Тато?
Корнеліус.
Це Корнеліус!
Це він заволодів татовою свідомістю.
Корнеліус і є прокляття.
Корнеліус живий уже стільки років?
І ховається в тілі Алекса?
Як таке можливо?
Гадки не маю, але саме це мені намагалася сказати шипшина.
І, на жаль, у цьому є сенс.
Це означає, що «чорна стрічка» – це Корнеліус, а не Капараз.
Тому мама й бачила в сховищі чорну стрічку.
Інуїтські окуляри показали інший колір, коли Алексом керував Корнеліус.
Тому стрічка й уривалася.
Але якщо Корнеліус повернувся, він затіває інтриги.
Ми прочитали багато його записів і знаємо, що в нього завжди є план.
Що він хоче?
Не сумніваюся, це пов'язано з усіма артефактами, які вкрав тато.
Тобто артефактами, які тата змусив украсти Корнеліус.
Це були клинописні вавилонські таблички приблизно від 3 500 року до нашої ери.
Навряд чи це просто збіг.
Він хоче оживити трон Сарґона.
Що й кого?
Якщо всі ті таблички в нього, я знаю, що він хоче зробити.
Він прагне назавжди заволодіти свідомістю Алекса.
Ну все, годі.
Я їду звідси. У мене через годину гра в більярд.
Здоров, Марджі. Як життя?
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова