Jaj, ne. Már megint.
Ezúttal meddig voltam kiütve?
Sky?
Srácok, itthon vagytok?
Azt hiszem, megint beájultam, és... Mi a...
Mi folyik itt?
Ne erőlködj. Most én irányítok.
Cornelius?
Ne aggódj, Alexander, nemsokára úgyis megsemmisítelek.
ÁTKOZOTTAK
SARRUKÍN TRÓNJA
Ezek szerint Cornelius túlélte az űrt,
és apára akaszkodott, mikor kimenekültünk.
Így hatolt be apa testébe a lelke.
Tényleg megszállott.
Cornelius követte el az ocsmányságokat, nem apa.
Azonnal menjünk a múzeumba, állítsuk meg Corneliust!
Többé nem veszíthetjük el apátokat.
Hank, itt maradnál őrizni helyettünk a szárnyat?
Én is segítek.
Be kell valljam, bejönnek ezek a veszélyes szituk.
Ja, azért is vagyunk barátok.
Cornelius megszállta apát, azt vágom,
de minek kell neki egy rakás régi agyagtábla meg egy ósdi szék?
A legenda szerint az ókori Babilonban
élt egy nagy hatalmú király, az idősebb Sarrukín.
Rettegett a haláltól, próbálta valahogy elkerülni.
Ráparancsolt az udvari alkimistára,
hogy valahogyan tartsa életben, hiába is telik ki az ideje.
Az alkimista olyan trónt épített, amely kinyeri valakiből a lelket,
és át tudja ültetni valaki másnak a testébe.
Így hát Sarrukín öregedő testét elhagyva egészséges, fiatal testbe költözött.
Cornelius is ugyanerre készül apával meg a trónnal.
És mi lett ezzel a Sarrukínnal?
Hát, halálfélelem nélkül megrészegítette a hatalom.
Őrült háborúkat vívott.
Az alkimista megbánta, hogy ilyen zsarnokká tette.
Tudta, hogy többé nem engedheti, hogy Sarrukín új testbe költözzön.
Így hát az alkimista varázshatalmú botjával
összetörte az ékírásos táblát, amitől a trón működött.
És mindegyik darabját a föld legtávolabbi sarkaiba küldte,
nehogy valaki újra használhassa a trónt.
Apa viszont... vagyis Cornelius az összeset ellopta.
Csak újra össze kell törni a táblát. Nem gond.
Nagyon is gond. Az egy elvarázsolt tábla. Nem lehet csak úgy összetörni.
Olyasmi kell hozzá, ami ekkora varázserővel is elbír.
Mint az alkimista varázsbotja. Honnan szerezhetünk ilyesmit?
Szerencsénkre a Paxton Múzeum raktárában őrzik.
Ébredj, kis lazurkő csicskám, és bocsáss be.
Alex? Hogyan jött be ide?
Mit művel? Ne!
Miért, mit művelek?
Ez nem a te dolgod.
Ha mindez a fejemben történik...
ha a testemet uralod is, az elmém felett azért még maradt valamennyi hatalmam.
Hiába próbálkozol,
a fizikai világ bezárult előtted.
Nemsokára pedig a szellemi világod is megszűnik létezni.
És nem létezel többé.
Azt majd meglátjuk.
Miért csinálja ezt?
Mert ha akarunk valamit ebben az életben, azt el kell venni.
Hát működik!
Őrök, védelmezzetek az átviteli folyamat során.
Aki közbe akar avatkozni, azt semmisítsétek meg.
Ez meg mi?
Gyáva vagy egymagad megküzdeni velem, Cornelius?
Őrökkel végezteted el a piszkos munkát?
A trón szükség esetén védelmet is szolgáltat,
nehogy félbeszakítsák a folyamatot.
Mit készülsz tenni velem?
Ebben a testben csupán az egyikünk maradhat.
Amint átléped Sarrukín kapuját, te onnantól nem létezel többé.
Én pedig végleg a helyedbe lépek.
Ez nem Margie motorbiciklije?
Nyitva az ajtó. Nem jó jel.
Az a lépcső vezet le a raktárcsarnokba.
Tudjátok, hol találjátok. Belépőnek itt az igazolványom.
Megtaláljuk az alkimista botját, ha belehalunk is.
A végét igazán elhallgathattad volna.
Szép. Még több Vanderhouven.
Caparaz?
- Ez de jól áll magának. - Mi történt?
Az apukátok történt.
A szkarabeusszal, amit anyátok lopott, elrágatta a vezetéket, és benyitott.
Nem én loptam el a szkarabeuszt.
Akkor így csinálta Cornelius.
Csócsánnyal átrágatta a zárat mindenütt,
ahonnan ellopta az ékírásos táblákat.
Meg a kamerákat.
Ezért nem látta soha senki.
Mi ütött a családotokba?
Apukám mostanában nem volt igazán önmaga.
Tessék, szabad.
Tudom, hogy nagy kérés, de most segítsen megállítani Alexet.
Menjenek előre. Mindjárt megyek én is.
Snitker igazgatónő, vészhelyzet van a múzeumban.
Jaj, ne.
Már el is kezdte.
Gyerünk már. Állítsuk meg!
Várj!
Nem nyitja!
Megbizgattad? Ha megbizgatod, úgy könnyebben kinyitja.
Jó, hogy megbizgattam,
de ilyen fura kulcsot még sose láttam.
Hogy fogunk így valaha bejutni?
Tapodtat se tovább, te féreg!
Most nem érünk rá bogarászni, Larry.
Be kell jutnunk a raktárba.
És pontosan azt is fogjuk tenni.
Briliáns ötlet!
Jól bevált tengerészstratégia. A saját fegyverével támadd az ellent.
Itt meg mi folyik?
Elátkozott, természetfeletti őrökkel vívunk
az ókori Babilonból.
Ez innentől már nem tréfadolog.
Azt nem!
Mihaszna.
Ne is törődjetek vele.
Van nekünk nagyobb bajunk is.
Nem értem. Hogyhogy életben vagy?
Túlságosan okos vagyok én a halálhoz.
Túlélted az űrt.
Több mint egy évszázadon át kitartottam,
a menekülésemet tervezgettem, kerestem a kivezető utat.
Csupán egy hordozóra volt szükségem.
Tudtam én, hogy valami fura. Éreztem, amióta csak visszatértem.
Alex?
Jól vagy?
Nem.
De ennek semmi értelme.
Akkor még nem tudhattál Sarrukín trónjáról.
Tervek ezreit eszeltem ki a fogságban. Volt rá időm.
Sarrukín trónja csupán egy közülük.
De aztán mikor megláttam, hogy a feleséged a Paxton Múzeumba hozza,
megragadtam az alkalmat.
BABILON ELVESZETT BIRODALMA
Menjetek csak. Valamit szemügyre vennék.
Te okozod az ájulásokat.
Nem is az eszméletemet vesztettem el, az irányítást.
Eleinte még nem tudtam hosszabb időre átvenni az irányítást,
mert visszatartott a vadrózsa.
Így le kellett gyengítenem.
És ahogy ti a vadrózsával gyengültetek, én megerősödtem,
és egyre hosszabb időszakokra tudtam átvenni az irányítást.
Amint kiderítettem, merre vannak a táblák,
a szkarabeusszal aktiváltam a műtárgyakat.
Amelyek oda vittek,
ahová menni akartam.
Dzsaipur, India.
Isztambul tökéletes hely hajót bérelni.
Vagy a többieket küldtem el,
hogy megszerezhessem a táblát.
Noha megesett, hogy szükség volt
- úgymond más taktikára is. - Követni a hangotokat.
Ki maga? Mit tett a barátaimmal?
Csakhogy a konok családod folyton az utamat állta.
Így hát kénytelen voltam
- minden eszközzel megállítani őket. - ...a tényszerű tényeid?
Russ? Én is furán érzem magam.
Még a pilóta barátotok is majdnem eltérített,
rálelt a rejtekhelyemre a repülőgépén.
Alex? Idebent vagy? Alex?
Szevasz, Margie. Hogy s mint?
De végül elég erőre tettem szert ahhoz, hogy fogva tartsalak idebent mindaddig,
amíg bevégzem ezt a fáradalmas utazást.
Meg kell mondjam, meglehetősen nehéz volt mindent összeilleszteni,
de szerencsére imádom a kirakós játékot.
Befejezted?
Be. Most pedig te következel.
Cikcakk!
Ügyes. Honnan tudtad, hogy így elporladnak?
Sehonnan, de jó tudni.
Hagyd békén a barátomat!
Margie, a legjobb pillanatban.
Bizony, pedig alig értem ide. Alex ellopta Kis Rufust.
Még jó, hogy nyomkövető van rajta.
Merre van? Volna hozzá egy-két szavam!
Ott van, de most nem önmaga. Megszállták.
Ez megmagyaráz egyet s mást.
Jaj, ne. Második menetre felkészülni.
Nem.
Megfogadtam, hogy többet nem hagyom el a családom.
Nem kéne olyasmit ígérgetned, amit nem tudsz betartani.
Ne hagyjátok meglógni, ostobák!
Ez akkor is az én elmém, és nem adom fel ennyire könnyen.
Hát jó, Alexander. Kezdődjék a játszma!
Nem te vagy az egyetlen, aki kedve szerint alakít itt mindent.
Jó, a te elmédben vagyunk,
ám a tiltott szárnyat én építettem.
Itt lent én vagyok az úr.
Nem győzhetsz le. Valami sokkal erősebb áll az én oldalamon, mint a tiéden.
És mondd csak, mégis micsoda?
Akikért érdemes küzdenem.
Minden perccel, amíg ellenem küzdesz, nagyobb veszélynek teszed ki a családodat.
Micsoda?
Hát nem tudtad? Milyen bájos.
Nos, hadd mutassam meg.
Állítsd le őket!
Csak akkor állnak le, ha te is.
Hát jó. Nyertél. Csak azt ígérd meg, hogy a családomnak nem esik baja.
BABILONI VARÁZSBOT
Ott van! Gyere, tarts kobakot.
A varázspálca az?
Azt hiszem.
Cipeljük fel, és állítsuk le az átvitelt.
Larry!
Én nem félek ám tőled.
Azt hiszed, csak mert lándzsa van nálad, meg homokból vagy,
akkor már szabad a kisebbet bántani, mi?
Hát, azt rosszul hiszed.
Cimbora?
Parkour!
Ügyes manőver, pajtás.
Bizony, igencsak jólesik, ha megtérül a kemény munka.
Hogy beleálltam az érkezésbe!
Gyorsan, vigyük fölfele!
Jaj, ne már. Ahányszor leütök egy ilyen izét, már pattan is vissza.
Tudom. Már csak egy kicsikét kell kibírnunk.
Nem érdekel, mennyi fájdalmat okoztál, mire összeharácsoltad a gyűjteményed?
Miért érdekelne? Nekem kellett, amijük volt, és már úgyis mind meghalt.
Az én fejemben nem haltak meg, és nagyon nem örülnek.
Innen átveszem.
Ideje egyszer s mindenkorra megtörni Cornelius átkát.
Ott van Cornelius! Kiszáll apából!
Ha én megyek, te is jössz velem!
Akkor egyikünk sem kapja meg a testet!
Cornelius szelleme kint van!
Húzz fel, különben magammal viszlek!
Jaj, ne! Viszi apát is!
Nézzétek, ki üti bottal a nyomát!
Fantasztikus! Ide vele!
Átkozottak!
Apa, te vagy az?
Török gyerek nagyon vágja, mi?
Jaja, ez apa.
Georgia, te mióta állsz itt?
Hát igaz. A trónról szóló legendák mind igazak.
Gondolom, értesíteni akarod a hatóságokat.
Meg gondolom, ezt is vissza akarja kapni.
Talán az lesz a legjobb, ha házon belül rendezzük a dolgot.
Nem hiszem, hogy bárki is hinne nekem.
Az menő lehetett, hogy úgy hajtogattad a házat, mint a rétest.
Igaz, ami igaz, tényleg elég menő volt.
És most, hogy Cornelius végre eltűnt...
Reméljük, ezúttal örökre.
Attól még utazgatunk, hogy visszavigyük a műtárgyakat, ugye?
Hát persze. Hisz újra kell írnunk a családi örökséget.
Barátok is jöhetnek?
Jöhetnek hát, már ha rajtam múlik.
Mikor indulunk visszavinni a karperecet?
Az legyen a holnap gondja. Most egyelőre egy normális családi vacsorát szeretnék.
Túlbecsülik ezt a normális dolgot.
A következőre ti is jöttök?
Nem. Rengeteg takarítanivalónk van odalent.
És örömmel mondhatom, a vadrózsa is szépen nődögél.
Mindez Hank érdeme. Valóságos kertészek gyöngye a pacák.
Aki bújt, aki nem.
Ugyan, anya, nem vagyunk ehhez már túl nagyok?
Most aztán sose találtok meg.
Ismerjük a rejtekhelyeket.
Keressük meg a családunkat... együtt.
A feliratot fordította: Speier Dávid