Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A „VÉRFARKASOK MILLER'S HOLLOW-BAN” JÁTÉK INSPIRÁLTA
AMIKOR LESZÁLL AZ ÉJ
Leszáll az éj.
A falu népe nyugovóra tér.
Mielőtt a homályba veszik,
a farkasbőrbe bújt férfi kiosztja a szerepeket.
Mars innen!
Akik elküldik, vérfarkassá változnak.
VÉRFARKAS
A lények már Miller's Hollow utcáit róják.
Míg a kilétükre fény nem derül, áldozatokat keresnek maguknak.
A vérfarkasok lecsapnak ártatlan áldozataikra,
és...
- Mit mondtam a mobilokról? - Bocsi!
- Most akkor játszunk, vagy sem? - Élőzöm...
- Mindjárt hív... - Éhes vagyok.
Meddig tartana?
Most akkor mit fogunk játszani?
Vérfarkasok Miller's Hollow-bant, apa.
Vérfarkasosat?
Kiskoromban játszottunk. „A nap felkel, majd leszáll az éj...”
Képességekkel vérfarkasokra vadászunk.
- Tehát nekünk is vannak képességeink? - Igen, vannak. Én vagyok a Jós.
Te vagy a Vadász.
VADÁSZ
Clara a Kisleány. Théo a...
TOLVAJ
- A Tolvaj. - Mit csinálnak az erők?
Reméltem, hogy erre a papa emlékszik majd.
Fogalmam sincs. Nem ismerem ezt a játékot.
Nem játszott soha ilyet Nicole-lal?
Nicole? Ki is az?
Ja, igen! Persze! A feleségem.
Isten nyugosztalja!
Miért bámultok így rám? Nem kértem, hogy idegyertek!
Jól megvagyok egyedül.
Plusz idegeneket is hoztatok. Ki ez a kislány?
Az a kislány, Théo, apa. Marie fia, de más az édesapja.
Théo az én fiam. Attól, hogy hosszú a haja, még nem lány.
- A hajamat nem említette. - Imádom a hajadat!
Elég már! Mivel már mindenki tudja a szabályokat,
játsszunk egy gyors kört!
Csinálok egy kis helyet, és újra kiosztom a kártyákat.
Kár lenne idebent poshadni, nem?
A faluban épp középkori vásár van. Szinte egy karnevál.
- Mit szóltok, gyerekek? - Hova mész?
- Élőznöm kell. - Nem tudsz kihagyni egyet?
Nem. Ha nem posztolok, követőket veszítek, és ha ez így lesz, akkor...
- Szinte láthatatlanná válok. - Attól még ugyanolyan értékes maradsz.
Talán régen így volt, de már nem.
Ugyan! Mégis mennyi jön be a kozmetikumárusításból?
Egy tanár fizujánál több.
Na, ez kemény!
Ez a tanár klasszikusokat tanít a diákjainak.
Olyanokat, mint Sardou, Balavoine, Johnny, Delpech...
Azt mondod, influenszer vagy, de kire vagy hatással?
Hát az apámra biztosan nem.
Ez gyereknevelésből egyes.
Hagyj már, apa!
Rád vigyázunk a szünidőben, szóval megerőltethetnéd magad.
Vigyázz a szádra, Stéphane!
Örömmel, de én Jérôme vagyok.
Úgy nézel ki, mint Stéphane.
- Megyek, lefekszem. - Délben?
Ilyenkor szoktam.
Gilbert!
Anya, éhes vagyok!
Akkor menj a konyhába a bátyáddal,
- akinek amúgy bírom a frizkóját! - Akkor ne piszkálj!
Igen, anya, ne piszkálj minket!
Ez de gáz!
Nagyszerű!
- Hívod az irodát? - Aha.
Kit védsz éppen?
Egy nőt, akit a férje 20 évig vert.
- Feldúl? - Nagyon.
Ezért szeretlek. Telefonálj csak!
- Tényleg? - Igen. Menj csak!
Jól van!
Akkor eltegyem a játékot?
- Tedd! - Aha!
Itt van a Vérfarkas helye.
Ide jön a Vadász,
a Kisleány meg ide.
Jós.
A Tolvaj és a Boszorkány.
Na már...
Meg is van!
- Mi ez? - Nem tudom.
A gyerekek!
- Apa! - Jól vagy, Gilbert?
A németek azok! Futás a pincébe!
Gyorsan!
Gyerünk! Menjetek!
Apa!
Gyere, apa!
Vigyázz!
Mindenki jól van? Louise? Apa?
- Én jól. - Én is.
- Théo, kapcsolj villanyt! - A lépcsőnek annyi.
Clara? Jól vagy?
- Erre! - Menjünk!
Clara?
Nincs bajod? Jól vagy?
- Clara?! - Jól vagyok.
Clara!
Hol van a kocsi?
Francba! A kocsim!
Mi történik? Hívom a rendőrséget. Nálatok van térerő?
Nincs.
Ez nem az én házam.
- Nem bizony, apa. - Tényleg nem az!
- Mindig így nézett ki? - Dehogyis!
- Nekem ennél jobb az ízlésem. - Clara?
Clara!
Ez hogy néz már ki?!
Clara!
Olyan, mint a Hófehérke és a hét törpében...
- Nincs itt. - Mi a...
Miért ilyen régi minden?
- Észrevesztek valamit? - Mit?
- Szent szar! - Őrizzük meg a nyugalmunkat!
- Mit hadoválsz? A lányom eltűnt! - Biztosan van rá észszerű magyarázat.
Talán a falubeli karnevál miatt újradekorálták a házat.
Mindezt fél perc alatt?
Menjünk le a faluba! Talán Clara is ott van.
Gyertek! Menjünk!
- Gyere, apa! Meg kell találnunk Clarát! - És a házam?
Clara!
Szedd a lábad!
Gilbert, nem lassítana?
A nagypapád elég fitt.
Clara!
- Anya, éhes vagyok! - Tudom, és keresünk neked valamit.
Clara!
Szerintem a kiabálás semmit sem ér.
- Clara nem a te lányod, szóval... - Hogy mi?
Erre!
Nem csak a te házaddal van baj.
Mennyit szánhattak erre a karneválra?
Clara!
Húzz innen! Elriasztod a vásárlókat!
Nézzétek... Vigyázz!
- Ez komoly? - Ne már!
Elképesztő!
- Éhes vagyok, anyuci! - Tudom. Várj még, kicsim!
Van itt egy kis... Nézd! Fánk.
Jó napot!
Hogy van pofájuk?!
Egyet legyen szíves!
Tessék! Egy fánk.
Nincs nálam készpénz. Fizethetek érintésmentesen?
- Hogyan? - Hát...
- Érintés... - A fánk fizetség fejében jár.
Ezzel a hozzáállással egy petákot sem keres.
„Vassier”. Mint maga.
Rokon lehet?
KIVÉGZÉS A HÉTVÉGÉN
Nem tudom, de nem használhatnák a nevünk.
- Nem nagy ügy! - Bocs, maga a szervező?
- A szervező? - Igen.
A Kapitány a téren van a kivégzésen.
A téren...
Kivégzés.
Clara!
Elnézést! Nem látott egy húsz év körüli mulatt fiatal nőt?
- Mulatt? - Igen.
- Maga idevalósi? - Nem, párizsi vagyok.
Szert ég! Jó sokat utazott.
Három óra, ha nincs forgalom. Szóval nem látta?
Nem.
- Nincs itt. Menjünk! - Nem, míg nem beszéltem a szervezővel.
Miller's Hollow népe!
Ő az.
Elfogtuk az egyik ördögi lényt.
Ide a bestiával!
Ártatlan vagyok.
Isten a tanúm!
- Éjszaka az utcákat rótta. - Mert elveszett egy juhom.
Vért találtunk a ruháin.
- Mert megvágtam magam, mikor... - Csend!
Hazudik!
Hazug!
Mit gondoltok? Ez az ember egy bestia?
Igen!
Az bizony.
És mi legyen a büntetése?
Halál.
Halál!
- Halál! - Loulou!
Hóhér, tedd a dolgod!
- Ne aggódj! Nem lesz baj! - Valóban?
Ez túl erőszakos neked.
És állati realisztikus.
Nem látták a...
Nagyon köszi!
Menjünk!
Húzzunk el innen!
Gyere, apa!
Jérôme! Mondd, mi történt?
Ez vér! Igazi vér.
Miről zagyválsz?
- Egek! - Bizony.
- Megkóstolhatom? - Nem!
Mi ez? A lányom eltűnt, nyilvánosan kivégeztek valakit...
Csak úgy újradekorálták a...
Van magyarázat. Egy középkori faluban vagyunk, kivégeztek valakit, igazi a vér...
Időutaztunk.
- Mondd a fiadnak, hogy ne butáskodjon! - Nyugi!
Nem. Igaza van. A srác bedrogozott.
- Elment az esze. - Még maga beszél?!
Tisztelettel beszélj vele!
Én tudok gondoskodni magamról.
- Anya? Jérôme? - Pillanat, kicsim!
Théo nem drogozik. Tudom, hogy ideges...
Nem vagyok ideges. Éppenséggel remekül vagyok.
- Koncentrálhatnánk Clarára? - Anya! Jérôme!
- Tessék? - Mi az?
Elnézést, uram! Nem látott erre egy fiatal nőt?
Csinos, a húszas éveiben jár, és mulatt.
Igen? Nem?
Ért engem?
- Hányat írunk, uram? - Théo!
Az Úr 1497. évét írjuk.
Micsoda furcsa gúnyák!
- Nézett már tükörbe? - Nem beszélt.
De igen, ő egy hasbeszélő.
Nem az.
- Van térerőd. Hívd Clarát! - Nincs. Ez csak egy hívásemlékeztető.
Kapcsold ki! Feldühítetted!
- Pillanat! - Kapcsold ki!
- Nem megy! - Kapcsold már ki! Vigyázz!
Csinálom én!
Na, spuri!
- Apa, hogy van a csuklód? - Köszönöm, jól, Jérôme.
- Jérôme-nak hívtál. - Mi másnak kellene?
Amúgy...
Mi is anya neve?
Kezd elmenni az eszed, fiam. A neve Nicole.
1946. július 3-án született, 37-es volt a cipőmérete,
és a társadalombiztosítási száma
2-46-07-350-132-148 volt.
Miért?
Csak úgy kérdeztem.
- Valami nincs rendjén. - Egyetértek.
Vigyázzatok!
Hátrébb, gyerekek!
- Mi történik, anyuci? - Nem tudom, kincsem.
Mi a...?
ÉN
ÉN VAGYOK
Kicsoda?
ÉN VAGYOK AZ. CLARA.
Clara!
- Várjatok! - Óvatosan!
Mi történt, drágám?
Miért nem hallanak engem? Megkukultak, vagy mi?
Ez az! Most már hallunk!
- Nem mondtam semmit. - De igen.
De mondtál. Ti is halljátok, nem?
- Nem. - Egy szót sem.
Apa! Te olvasol a gondolataimban!
Remélem, nem kattan be, mint az apja. Még az hiányozna!
Atyám! Észre sem vettem, hogy kopaszodik.
Nyugalom!
Láttam magukat a kivégzésen.
Nem idevalósiak.
Mit keresnek itt? A vajákos rokonai?
Örülök, hogy említette, mert nem értékelem, hogy maguk...
Nem a rokonunk. Csak átutazóban vagyunk.
Betértünk ebbe a lakatlan házba megpihenni.
Ugye? Ennyi az egész.
Azt ne!
Maguk vajákosok!
- Engedje el! - Nyugalom!
Nem vajákosok vagyunk,
hanem...
Zenészek, ugye?
- Bizony. - Igen.
Kobzosok vagyunk.
Én vagyok, Kobzos Daniel, tudja?
És ők a társulatom.
A dalnokok.
Játsszanak nekem!
De most...
Nincsenek itt a hangszereink. Jó! Hozd ide... a gitárom, kicsim!
- A mijét? - A... lantomat.
Hozd a lantomat!
A midet?
Olyan, mint egy kis gitár.
Jó, hogy a lantom nélkül egy tapodtat sem teszek.
Igen.
Jól van.
- Nézze! - Köszönöm!
Igen. Nos, egy...
Oké. Három, négy...
Mondd nekik az életem
Bizonytalan
Ki tudja, majd hol leszek
Egy év múlva
Bár tudnák, hogy szemedben
A legszebben én éneklem
Ezért született
Tőlem gyereked
S felnevelted
Na és ők?
Gyerünk! Három, négy...
A törvény bírái
Nem rémítenek
Ez, fiam, az én csatám
Ami nélküle más
Nagyon jó!
Neked annyi
Ha hozzáérsz
Az én véremhez
Kövessetek!
Így most nélküle más
Jól van.
- Jól vagy? - Igen.
Menjenek a házba!
Jön a bestiák órája.
Még bestiák is vannak?
Kondul az éj harangja!
Térjetek hajlékaitokba! Jön a bestiák órája!
Itt az idő! Kondul az éj harangja!
Menjetek haza! Jön a bestiák órája!
Jönnek a bestiák!
Éhes vagyok!
Keresek neked valamit.
Próbáljuk ezt!
Remek! Így legalább nem egy üres székhez fogunk beszélni.
Így ni. Jó, ugye?
„Boszorkány,
Tolvaj, Vadász, Jós,
Vérfarkas.”
- Már késő van játszani, drágám! - Nem játszom.
Ez a dobozban volt.
- A szekrény alatt. - Várj csak!
Mutasd!
Ez nem a te játékod?
De, az. Miért van itt?
Lehetetlen! Nem időutaztunk, hanem benne vagyunk a játékban.
- Már biztos, hogy be van állva! - Nem vagyok.
- A kártyákhoz képességek tartoznak, nem? - Igen, és?
Megvannak a képességeink.
Gilbert a Vadász, ezért szuperereje van.
Ne túlozzunk!
Csak jó formában vagyok.
Clara a Kisleány.
A Kisleány néma és láthatatlan.
Nem ül az állítás. Itt csak Louise kislány.
- Nekem mindig a kislányom leszel. - Már megint csinálod! Kihez beszélsz?
Na, ugye? Hangokat hallasz.
Képtelenség, hogy neki jut erő, nekem meg nem.
Nem! Semmit sem hallottam. Csak hangosan gondolkodom.
Vérfarkasok Miller's Hollow-bant játszunk. A ház remegett, egy középkoriba kerültünk,
és képességeink vannak.
- Nyilvánvalóan a játékban vagyunk. - Ez képtelenség!
Lehet, hogy vibrált a doboz a földrengés előtt.
- Mi? - Ez az! Tuti a játékban vagyunk.
Apa, ez a te játékod. Kérlek, gondolkozz! Hogy jutunk haza?
Nem tudom! Ez nem is az én játékom. A padláson találtam szabályok nélkül,
úgyhogy kieszeltem párat én, amik változtak az idők során.
Ez történt.
- Ha én vagyok a Tolvaj, mi a képességem? - Fogalmam sincs.
Csak egy szabályt tudok.
A győzelem záloga az összes vérfarkas megtalálása
és megölése,
mielőtt ők végeznek velünk.
Mi van, ha Vérfarkas vagyok?
Jaj, drágám, emiatt ne aggódj!
Senki sem fog megölni. Senki!
Érted? Senki a világon!
Senki sem fog megölni, kincsem, és képzeld! Találtam vacsit.
Egész ínycsiklandónak tűnik. Készítek belőle némi levest.
„Sciurus folliculus.”
Biztosan csicseriborsó.
Az mókushere.
Jól vagy, Loulou? Jó éjt akartam kívánni.
Ideje aludni.
Holnap hazamegyünk, megígérem.
Aha.
Elmondanátok nekem újra a mesét?
Egyszer volt, hol nem volt,
úgy tíz évvel ezelőtt
az édesanyád elvált egy hatalmas vesztestől.
Én is éppen egyedülálló voltam, és az iskolában zenét tanítottam.
Privát gitárleckéket adtam.
Akkoriban szerettem volna kevesebbet tépelődni az életemen,
így vagy sportolni akartam, vagy egy hangszeren játszani,
ezért rákerestem az interneten a gitártanárokra,
és megtaláltam az apukád.
Megtanítottam neki, hogy kell eljátszani a kedvenc számát,
és nyilvánvalóan fülig szerelmes lettem belé.
Nyilvánvalóan.
Két évvel később megérkeztél te,
egy ajándék.
- Szóval ennyi. Itt a vége. Jó éjt! - A dalt is szeretném!
Nem. Késő van, drágám.
Ahol élek, az egész erdő ring És a tetők felérnek az égig
Rettentő fáradt vagyok, úgyhogy jó éjt!
Szeretlek.
Jól van, kicsim. Szép álmokat!
Jaj, apa! Vicceltem.
Jó éjt, kincsem.
Mit csinálsz, apa?
Semmit.
Csak elfoglalom magam.
Bár nem tudom, hogy hol vagyunk,
vagy hogy mikor,
de jólesik újra tiszta fejjel gondolkodni.
- Gyakrabban meg kéne látogatnom téged. - Nem, dehogy.
Nem jó valakit látni elsorvadni.
Haza fogunk jutni.
És én ott leszek.
Jó éjt, apa!
Jó éjt, Jérôme!
- Ki az?! - Mi történt?
Mi a...
Mintha valamit mondani próbálna, nem?
Várj! Nyugodj meg!
A vérfarkasok a falu felé tartanak, és majdnem megharaptak.
El kell mennünk innen!
Vérfarkasok vannak kint, majdnem megharapták, és menekülnünk kell.
Clara kész zseni a mutogatós játékokban.
Loulou hol van? Loulou?
Loulou?
- Loulou! - Loulou?
Itt nincs.
- Louise? - Louise!
Maradjatok itt!
Én vagyok az!
Gyere be, drágám! Gyorsan!
Mit kerestél kint?
- Kimentem pisilni. - Jaj, ne!
Nem mehetsz ki egyedül! Vérfarkas lehetsz.
De nem vagyok vérfarkas.
Esküszöm!
Hiszek neked.
- Kötözd meg! - Szájkosarat ne adjak rá?
Ha azt mondja, nem vérfarkas, akkor nem az.
Ezt bízzátok csak rám!
Ötvenévnyi pókerezés alatt egyszer sem blöfföltek ki.
Nézz a szemembe!
Mondd csak...
vérfarkas vagy?
Nem!
Így igaz, a lány nem vérfarkas.
Tévedtem! Kötözzétek meg!
Oda! Ne mozduljatok!
- Nyugi! - Ne bántsd!
Kötelet! Adjátok ide a kötelet!
Théo! A kötelet! Gyorsan!
A bestiák újra gyilkoltak!
Jaj, Louise!
Jérôme!
Jérôme, kelj fel!
Hol vagyunk?
1497-ben.
Ja, igen. A fenébe!
Louise újra önmaga.
Loulou!
Kicsikém!
Éhes vagyok.
Ne! Várj! Egy pillanat!
Mit csinálsz?
Megvágod magad.
Gyönyörű vagy.
Köszönöm! Te sem panaszkodhatsz.
Szóval pontosan mihez is kell ez?
Vérfarkasvadászathoz.
Ne már, Jérôme!
Csak éjjel vérfarkasok, szóval...
Nem kezdhetsz találomra falusiakat leszúrni.
Nem. Senki sem fog másokra vadászni.
Gondolkodtam, oké?
Ez az ősöd háza, és ez az ő játéka. Meglátogathatjuk a börtönben,
- és elmondja, hogy juthatunk haza. Oké? - Ez sem rossz ötlet.
- És joga van ügyvédet fogadni. - Joga?
1497-ben? Meglepne, ha nem kínozták volna még halálra.
- Retket? - Virágot, hölgyem?
Nem, köszönöm!
Jónak tűnik az álcánk. Gyerekek, figyeljetek!
Mi beszélünk az ősünkkel, ti pedig elmentek a piacra ételért.
- Jó? - Jó, de mi lesz a pénzzel?
Van egy ötletem.
Clara láthatatlansága lesz a segítség.
Nem, a lányom nem tolvaj.
Most komolyan? Inkább éhen halsz?
Várj! Én vagyok a Tolvaj. Nekem kéne lopnom.
Itt azonnali kivégzések és vérszomjas szörnyek vannak,
szóval inkább ne tartóztattasd le magad!
Jól van.
- Egy óra, és találkozunk! - Rendben.
- Ne feledjétek, hogy ez a középkor! - Hogy érted ezt?
Vedd úgy, hogy ez egy idegen ország, amihez alkalmazkodni kell.
Megvan Róma, Marie? Vizet kértem a kávémba,
és majdnem keresztben lenyeltek.
Dublinban is kiakadtak, mikor alkoholmentes sört kértem.
- Brüsszelben meg... - Elég ez!
Jogos. Szóval külföldön vagyunk,
és úgy is kell viselkednünk. Kövessük a szokásokat!
Ez a középkor, úgyhogy ne keltsetek feltűnést.
- Így. - Egy óra múlva!
- Oké. - Gyerünk!
Sziasztok!
A lant szerinted nem kelt feltűnést?
Nem, mert ez az álcánk. Nem észrevehető.
Nicsak, ott a kobzos!
A férjem katona, és azt mondta, hallotta önt énekelni, és angyali a hangja.
Ez igazán kedves. Csak teszem, amit tudok.
Játsszon nekünk! Legyen a „Nyájas VIII. Károly”!
Az lanton nem megy.
- A „Kedves lovászfiú”! - A „Megfojtottam egy burgundiait”!
- Egy saját mű megfelel? - Most inkább ne!
Gyere, menjünk!
- Köszönjük, viszlát! - Várjon!
Mondja el a titkot! Hogy lehetek kobzosné?
Egy PhD-val és egy rakat rossz döntéssel. Gyere!
Én vagyok a Tolvaj. Talán bármit el tudok lopni.
Látod? Nem kell láthatatlannak lenni.
Szép karkötő.
Fogd ezt! Mindjárt jövök.
Mi van? Ne aggódj! Sima ügy lesz.
Elnézést!
Gyere vissza, te csibész!
Állítsák meg a tolvajt!
Állítsák meg!
Majd én beszélek.
Jó napot, uram! Kobzos Daniel vagyok.
Jó napot!
- Childéric Vassier-t itt tartják fogva? - A vajákost akarják?
Bizony ám.
Gondoltam, némi zene megnyugtatná a lelkét.
A lelke égjen a pokolban!
Hát...
Na jó, ne szórakozzunk már!
Halljam a Childéric Vassier ellen felhozott vádakat!
- Fogd be a szád, némber! - Mit mondott?
- Minek hívott? - Akárminek.
Hé, nyugalom!
Tedd helyre az asszonyod! Egy verés nem lenne a kárára.
- Ha még egyszer hozzám ér, megütöm! - Drágám, gondolj a gyerekekre!
Igen, ez a középkor.
Siessünk! A gyerekek már várnak.
Ja, tényleg!
- Jó napot, Daniel! - Üdvözlöm!
Félretettem valamit önnek.
Nagyon köszönöm.
Mi az?
Semmi.
Flörtölni azt van esze, de a két fajankóval szemben nem állt a sarkára.
A börtönnél nem szállhattam vitába az álcám miatt.
Plusz...
- a középkorban vagyunk. - Igen. Nagy szerencséd.
Féltél, ami nem nagy ügy.
- Nem féltem. - Ugyan!
Tényleg nem!
- Na és az időparadoxon? - A mi?
Az időparadoxon.
Nem tudom, mi az.
Ez az időutazás első szabálya. Minden múltbéli cselekedet hat a jelenre.
Mármint a jövőre... Vagyis későbbre. Semmi közbeavatkozás. Ez közismert tény.
- Itt számít? - Hogyne.
Egyszerű a szitu. Ha szétrúgtam volna annak a tahónak a seggét,
a feminista mozgalom fél évszázaddal korábban kezdődik.
Képzeld el a következményeit!
Nem lenne több háború, sem környezetszennyezés...
Csak egy ezerszer fejlettebb társadalom. El tudom képzelni!
Ez...
Rossz példa volt, de talán érthető a nézőpontom.
A lényeg, hogy vigyáznod kell.
Azt mondja, vigyázzak.
Az exem önző volt, de sosem futamodott volna meg.
Az exed...
Mi a baj?
És Théo? Nincs veled?
- Várj! - Mi a baj?
- Elvesztettem! - Elveszthette.
Hogy érted, hogy elvesztetted?
- Hol vesztetted el? - Nyugi!
Persze, mivel az én fiam, nyugodjunk meg!
Kívülállók!
- Igen? - Igen?
A fiuk mindent elmondott. Tényleg a jövőből jöttek?
Nem, dehogy! Badarságokat beszélt.
Szerintünk szerhasználó.
Hol van a fiam, mi?
Nyugi, anyuci!
Én vagyok az, Théo.
Théo,
kovács.
Théo, kovács.
- Théo... - Elég!
Ez a képességem. Személyazonosság-lopás. Menő, mi?
Nem, ez nagyon nem menő. Elég ebből!
- Miért? - Mert... Mi van, ha a formájában ragadsz?
Mert hát még csak most fedezed fel, ki is vagy.
Ez remek, teljes mellszélességgel kiállok érted,
de ha teljesen eltűnnél... Érted?
Igen.
Féltékeny vagy,
mert neked nincs erőd.
Várj, Théo!
A képességed remek, de ami még fontosabb, hasznos is.
Már meg is kosztoltál?
Ebéd. Ételre gondol.
Igen! Vagyis nem, ez az őrült elrontotta az étvágyam.
Megint rikoltozott. Egy-két óra odabent megteszi a hatását.
- Megint kiabálsz? - Elég!
Ez a ribanc az én foglyom.
Ribanc? Ez komoly?
Bocs, anyu, elragadott a hév.
Childéric Vassier?
Itt patkányok vannak! Sebaj!
Hahó!
Ez üres.
Childéric! Childéric Vassier?
Ne kínozzon tovább! Könyörgöm! Rengetegszer mondtam, nem vagyok vajákos.
Csend, kérem! Nem fogjuk bántani.
Jöjjön közelebb!
Ez az!
Mi vagyunk a leszármazottai 2024-ből.
Játszottunk a játékával, és képességekkel érkeztünk.
Hogy jutunk vissza a saját korunkba?
Nem...
Nem érti.
Théo, mutasd meg neki!
Oké.
Őrök!
Hallgasson!
Maguk azok! A vajákosok, akik szabadon engedték a bestiákat.
Nem tettünk semmi ilyet. Csend!
Ez a vérfarkasos játék, érti?
Tolvaj, Jós, Boszorkány. Maga találta ki, igaz?
Nem! A farkasbőrbe bújt ember hozta a játékot.
Oké, és ki ez a farkasbőrös ember?
Egy idegen, aki három napja tért be hozzám a támadások kezdete előtt.
Értem. A Farkasbőrös talán tudja, hogy juthatunk haza. Hol van?
Nem tudom. Másnap elment.
Jó, és hogy nézett ki?
Egy férfi volt.
Értem.
Farkasbőrben!
Kérem! Nem akarom, hogy élve elégessenek. Vigyenek ki!
Nem vagyok vajákos. Egy leves sem megy, nemhogy egy főzet.
Hé, ki lopta el a sisakomat?
Anya, most mennünk kell. Erre!
Köszönjük. Sok szerencsét!
Sok szerencsét kíván? Vigyen ki innen!
- Ne aggódjon, már az ügyvédje vagyok. - Remek.
Mi az az ügyvéd?
Hé! Te meg kihez beszélsz?
A rácshoz.
Olajat akar.
Egy Farkasbőrös nevű férfitől kapta a játékot, aki utána eltűnt.
Ha haza akarunk jutni, meg kell nyernünk a játékot.
Tehát végeznünk kell minden vérfarkassal.
Végezni? Nem öljük meg Louise-t. Várjunk!
A négy kártya négy vérfarkast jelent.
Talán elég, ha hármat megölünk.
Vagy megölünk kettőt, és megfőzzük őket egy mókusherepörköltben.
- Van jobb ötletetek? - Nincs.
Mind 1497-ben fogunk meghalni. Mindig érdekelt, milyen leprásnak lenni.
Nem várhatjuk itt tétlenül, hogy felfaljanak.
Megkeressük a hármat, és utána döntünk. Járjunk nyitott szemmel!
Nyitott szemmel? Tényleg?
Aha, így szokás mondani. Nyomozni fogok. Mostanában sok mindent észreveszek.
Mekkora kamu! Épp az ellentéte. Azt sem vette észre, hogy Clara otthagyta a sulit.
Otthagytad a sulit?
Clara, azonnal gyere vissza! Clara! Hová ment? Clara!
- Mióta tudod? - Ezt is megtippelted?
Te vagy a Jós, és olvasol mások gondolataiban.
Csak megérzek ezt-azt. Most ne akadjunk fenn... Elég!
Ha nem olvasol a gondolataimban, nem tudod,
hogy összekeveredtem Cédric vőfélyével tavaly az esküvőn.
Míg te táncoltál, én a konyhába mentem vele,
megcsókoltam a nyakát, ő meg letapizott a blúzom alatt.
- Lágyan végigsimította... - Ki volt? Megölöm!
Tudtam! Micsoda szégyenletes erő!
- Valóban? - Igen.
És a megcsalás nem az?
Nem csaltalak meg,
de ha így folytatod,
megfontolom.
Figyelmeztetlek, Jérôme. Ne merd rajtam használni a képességed!
Legalább nekem van erőm.
- Én hasznos vagyok, drágám. - Elég ebből!
Vár ránk három vérfarkasgyilkosság és egy hazaút 2024-be...
2024?
Tényleg a jövőből érkeztek?
Itt mi kérdezünk.
Ki maga, és miben sántikál?
A nevem
Piero.
Childéric a szomszédom.
Művész vagyok,
és un po’ feltaláló is.
Azért jöttem, hogy hátha akad ez meg az, ami neki mostanra felesleges,
mert hát szegény Childéricnek é finito.
Máglyán fogják elégetni.
Miért ólálkodott így?
Mert az emberek nem kedvelik a fajtám.
Maga vérfarkas?
Nem. Vérfarkas? Dehogy! Nem vagyok vérfarkas.
Gyerünk, Jérôme! Használd a képességedet!
Olvass a gondolataiban!
Hogy mi?
Maradjon buono, oké?
Beszél valaki olaszul?
Mit jelent az „É tanto bello quando si concentra”?
„Nagyon sármos, mikor koncentrál.”
Ja, értem! Ez szuper! Nekünk nincs gondunk ezzel.
Tényleg?
Maga akkor...
Szerencsés.
Szóval a jövőben ez nem gond, sì?
De itt és most az emberek megnyúznak, ha megtudják,
hogy a férfiak is a kedvemre valók.
Felforralnak és felnégyelnek.
Komolyan?
Hű! Ez tényleg a középkor.
Eloldozzuk?
- Igen. - Jó.
Grazie. Kedves kislány.
Grazie, kicsi kincs! Kaphatok inni?
- Hogyne. - Un po’ di vino.
Clara!
Hozz az úrnak egy kis vizet!
Meg kell találnunk a vérfarkasokat hogy hazajuthassunk.
Van ötlete, kik lehetnek azok?
Nem. Ha lenne, segítenék, de...
A lányom láthatatlan.
Ez nem túl szerencsés, tudom.
Talán segíthetek a lányának.
Tehát ez...
valamiféle agyag.
Felfedezők hozták Amerikából.
Tudja, az hol van?
- Igen. - De tökéletesítettem.
Érti?
Látni, hogy...
rugalmas. Capito?
Rugalmas, de erős is.
Tehát ez gumi.
- Gumi? - Igen.
Mit fog vele csinálni?
Mikor a lánya beleugrik,
a „gumi”, ahogy nevezi, bőrt ad neki,
egy második bőrt, capito?
De bármikor leveheti majd.
Csak lehúzza magáról. Így! Ötletes, mi?
Hát az. Nagyon is az.
A gond csak az, hogy...
a lányom bőre nem ilyen. Ez túl világos. Sötétíteni kellene.
Értem, non c'è problema. Fogja! Sötétebbé tudom tenni.
Nézzék!
- Óvatosan! - Oké.
Ecco!
Nem. Még többet!
- Többet? - Igen.
- Többet! - Elég!
- Nem! - Még egy kicsit!
- Ne! Mit művel? - Gyerünk!
Igen! Így lesz jó!
Ilyen Clara bőre.
Ilyen a lányom.
Ilyen a lányuk bőre?
- Ő a férjem lánya. - Csak az enyém.
Clarának más az édesanyja.
- Más? - Théo meg nem az én fiam.
Théo az első házasságomból született.
- Ja. - Olivier-től.
- Maga Olivier? - Én Jérôme vagyok.
Olivier Marie első férje.
- Bizony. - Aspetta... Marie férje?
- Az exe. Clara az én lányom. - De Clara...
Pontosan.
De Louise a közös lányunk.
Finalmente!
Ez a család, igaz?
A jövőben...
mindenki összekeveredhet.
- Keverjük végre! - Sì.
- Gyerünk! - Keverjük!
Körbe-körbe!
Allora, mindjárt kész.
Tessék!
Még nem teljesen. Egy hiányzik. Itt.
- Biztos? - Igen.
- Itt? - Igen.
Ecco!
Most már...
tényleg a lányom.
Még egy elengedhetetlen elem. A szem. Lo sguardo, a tekintet.
Rázd meg a fejed! Rázd!
Ecco!
Így már jobb.
Jöjjön az utolsó simítás!
Szeretek beöltözni.
- Érthető. - Remek!
Jól van...
Válaszd ki, melyik tetszik!
Ez? Rendben.
Szép darab. Így...
Ecco!
- Jó, vagy sem? - Jó!
Ja, tényleg! Aspetta!
Ez az egyik találmányom. Ajándék. Allora...
Aspetta, ecco. Így próbáld!
Ez a paróka gáz!
- Hallotok? - Tökéletesen.
Remekül nézel ki! Nézd!
Gumi!
Nem.
Vannak sminkkellékei?
Certo! Talán még...
Nem! Jó ez így! Drágám, így is gyönyörű vagy!
- Kösz! Ideje vérfarkasra vadásznunk. - Köszönjük!
- Prego! - Köszönjük, Piero!
Sì! Sok sikert!
- Ha bármivel próbálkoznak... - Apa!
Ez meg honnan jött?
Ő a lányom.
És meg tudja védeni magát.
Hogy honnan jöttem?
„Egy földről jövök,
mit felperzselt
köves mocsarak
pusztító szele.
A tavak körül
az élőknek
ez egy pokoli hely.”
Connemarából származik. Talán gond?
- Gond? - Nem.
Nagyon szép vidéknek hangzik.
A Kapitány elfogott egy bestiát! Ki fogja végezni.
Miller's Hollow népe!
Az előző kivégzésnél félreértés történt.
A pásztor ártatlan volt.
De...
Most biztosak vagyunk a dolgunkban. Ez a nő egy közülük.
Istenre esküszöm, hogy ez tévedés! Ártatlan vagyok.
Hazudik.
Mindenkinek furcsa vagy.
Hajadon vagy, holott már 17 éves.
Ez őrület! Igen, tudom, hogy ez a középkor.
Mit mondotok? Ő egy bestia?
Igen!
- És milyen büntetést érdemel? - Halált!
Hóhér, te jössz!
Nem ölhetik meg. Tennünk kell valamit.
Ha bármit teszünk, nekünk is végünk.
Ha tényleg vérfarkas, az nagy segítség nekünk.
Jaj, ne!
Ne!
Kapitány! A nap mindjárt alábukik!
Siess!
Ugye most viccelsz?
Azt te szoktál.
Megvan az ára a mindennapi kivégzéseknek.
- Hol a pótfejszéd? - Neked van pótkardod?
Persze.
Jó neked.
Tudod, mennyit keres egy hóhér? És ha már itt tartunk...
- Később! Most öld meg a bestiát! Gyorsan! - Hogyan? A fejsze nyelével?
Kapitány! Lement a nap.
El innen!
Legyen igazság!
Futás!
A fiam!
Mentsék meg a fiam!
- Majd én! - Ne, apa!
Ne aggódj, fiam! Az apádat kemény fából faragták.
Mentsék meg a fiam!
Kérem!
Megfelelő fegyverekkel könnyű...
VÉRFARKAS
- Megvan a kártyája. - Szuper voltál.
Nagyon is.
- Mi történik? - Ne!
Kapjuk el!
Gyorsan! Váljunk szét!
Loulou! Louise!
Louise!
- Louise! - Louise!
Gyorsan! Siessetek haza!
Ott egy kicsi!
Egy kutyuli? Hol?
Nem kutyuli. Vérfarkas, csak kicsi.
Ott van! Kövess!
Louise!
Jól van. Gilbert elkapta.
- Clara hol van? - Nem tudom.
A fenébe!
Menjetek haza! Megkeresem.
Ne halj meg, rendben?
Ne aggódj!
Menjetek csak!
Semmi baj.
Tutira meghal.
Clara!
Maradj itt! Én elterelem őket.
Nem! Azt ne!
Bízz bennem, apa!
Figyelj!
Bár láthatatlan vagyok, azért hasznos lehetek.
Oké.
Vigyázz magadra!
Fogtam egyet! Ő az enyém!
VÉRFARKAS
Még kettő maradt.
- Reméljük! - Tudom, hogy lesznek meg.
Nézzétek! A foga ugyanolyan.
A haja is az övé, és az arca is. Louise vérfarkasként is önmaga.
Ez a többiekre is igaz. Láttam őket közelről.
Holnap megtaláljuk őket, végzünk velük,
és elvesszük a kártyáikat.
Láttam a falkavezért. Az illető nő.
Fehér mancsa volt, szóval valószínűleg idős.
A másik egy nagy hasú férfi volt, aki sántított.
Most már minden megvan, hogy elkapjuk őket.
Kobzos!
Időseknek csapja a szelet?
- Ismeri őt? - Warter asszonyt?
Rendes asszony.
Ne bízzon senkiben! Talán ő az egyik bestia.
Az lehetetlen. Ma reggel ért vissza a városból.
- Kínáld fel Danielnek a zsemléidet! - Mi?
Nézze!
Ja, vagy úgy!
Nem kérek, köszönöm!
Maradjanak éberek!
Furcsa fickó, nem?
Igen, de tudod, milyenek a zenészek.
Idevalósi?
Hogyne! Én vagyok a falu legidősebbje.
Ötvenkét éves vagyok.
Jézusom!
Takarodjon innen!
Tűnés!
Ő az! Ő egy farkas.
Mondd a többieknek is! Én elintézem.
Ne mozduljon!
Figyelmeztetem!
Képességeim vannak. Ne merjen átváltozni!
Átváltozni? Mégis mivé?
Vérfarkassá.
Láttam, hogy véresek voltak a ruhái.
Ja, hogy az? Semmiség. Csak a férjem ver.
Bizony.
Melyik a férje?
A középső?
Remek.
Jó napot, uram!
Marie Poulain-Vassier vagyok, a felesége ügyvédje.
- A mije? - Az ügyvédje.
- Ki ez? - Nem tudom.
- Furcsán beszél. - Igen.
Beismeri, hogy veri a feleségét?
Igen. Verem, mert a feleségem.
De nyomós okom is van rá.
A levese vagy túl forró, vagy túl hideg,
csigatempóban gyűjt fát az erdőben,
és néha megkér, hogy fürödjek meg.
- Kísértem a sorsot. - Nem.
Szerintem nem csak veréssel kellene kommunikálniuk, érti?
- Korbácsoljam meg? - Ne!
- Nyomjam víz alá? - Ne!
- Forrázzon le? - Ne!
Csak kommunikáljanak! Beszéljenek egyenlő felekként, rendben?
De egy-egy pofon néha belefér?
Ugyan már!
Ahogy akarja! Mostanra háromszor el kellett volna válnia tőle.
Mit magyaráz válásról, mi?
A házasság eltörhetetlen kapocs, Kobzosné. Válás nem létezik. Ez eretnekség!
Nem úgy értettem. Csak hadováltam. Isten önökkel!
Figyeljen! Megadom az elérhetőségemet a biztonság kedvéért.
Ezt elkérném.
ÍRÁSTUDÓ
Tessék!
Asszony, maga tud írni?
Nem! Én ugyan nem!
- Boszorkány! - Nem vagyok az!
- Boszorkány! - Nyugodjon meg! Nem kell a burnout!
- Burnout? - Igen, angol szó.
- A fenébe! Nem! - Bevallotta!
Lepaktált az angolokkal! Fogják el!
Boszorkány!
Nem paktáltam le az angolokkal! Engedjenek el!
A férje biztos szereti, boszorkány. Megvédte önt.
Akkor nem égetnek el?
Ne aggódj! Téged el fogunk!
Kap öt percet Daniellel.
Kobzos!
- Öt perc. - Rendben.
Egy kicsivel sem több!
Jérôme!
Nincs érintkezés!
Jól van.
A leszármazottam!
A kiköpött másom!
Neked is van ilyened?
- Nincs. - Vak vagy a jobb szemedre?
- Nem. - Kiütésesek a golyóid?
Micsoda?
- Vannak kiütések a heréiden? - Nincsenek.
Most...
- Hadd beszéljünk ketten! - Persze, hogyne!
Te jól vagy?
A gyerekek? Ők hogy vannak?
Teljesen odavannak, hogy máglyára vetnek téged.
- A jó, hogy állítólag nem fáj. - A karóba húzásnál biztosan jobb.
Jó tudni.
De a felnégyelésnél rosszabb.
Nem lep meg. Tavaly egy barátom...
Uraim, kérem!
- Nem zavarunk? - Bocsánat!
Jérôme...
A fejed.
Ide hallgass!
El kell mennetek. Vidd az apád és a gyerekeket!
Nélküled nem.
Gondolj bele, Jérôme! Még két kártya kell, és Louise-t nem ölhetjük meg.
Sosem nyerjük meg a játékot,
de ti kijuthattok.
Úgyhogy mennetek kell.
Jó messzire innen.
Nem hagyom, hogy elégessenek.
Ez veszett ügy.
Nélküled sehova sem megyünk.
„Bárhova követlek.”
Ezúttal nem.
Tedd meg a gyerekekért,
rendben?
Elég lesz!
Menjen haza, kobzos! Közeleg az éj.
- A gyerekekért! - Kifelé!
A gyerekekért!
Megvan a második, és kinek köszönhető?
Gilbert-nek.
VÉRFARKAS
Ne ujjongjatok ennyire!
Lemaradtam valamiről?
Anyát letartóztatták,
és holnap máglyára vetik.
Azt kérte, hogy hagyjuk el a falut. Nélküle.
Nem hagyjuk itt.
Segítenie kell.
Certo, jöjjön be!
Miller's Hollow népe!
Egy boszorkány és egy vajákos megégetésével...
Nem vagyok vajákos.
...a tűz tisztítja meg a falunk lelkét,
és ezzel megtörjük az átkot.
Boszorkány! Mik az utolsó szavaid?
Nővéreim!
Manapság
folyton vernek titeket.
Meg is égetnek.
De egyszer majd egyenlők lesztek a férfiakkal.
Ti döntötök majd a testetekről,
elválhattok, dolgozhattok és még szavazhattok is!
Bizony.
Most boszorkányoknak hívnak minket, de a jövőben tudósok, feltalálók
és úttörők leszünk.
Ezért sose veszítsétek el a reményt!
Harcoljatok a jogaitokért!
A jövő a tiéd.
Ennek a két ökörnek meg...
- Elég lesz... - ...nincs vér a pucájában.
Ez már csak ilyen.
Na és te mit mondanál utoljára?
Hát...
Azt, amit ő. Remekül kifejezte a gondolataim.
Várj! Ez kender? Csak, mert allergiás vagyok rá.
Ha az, és felpuffadok, lassabban fogok elégni.
- Én nem sietek. - Ne! Várj...
Nem vagyok vajákos!
Máglyára velük!
Megállni!
Kérnék egy szívességet!
Hadd énekeljek még egyszer a feleségemnek!
Énekelj, kobzos!
Viharfelhőkkel teli az ég
Ilyen erő nem volt rég
Amit talál, porrá tör
Kiront a farkas a ketrecből
Zúg, egyre vadabb a szél
Ereinkben lüktet a vér
Tépd a húrt, szóljon a gitár Halljuk már a motor zaját
- Mi az a motor? - Gőzöm sincs.
Most csak egy szikra kell
- Jó, legyen. - Ne!
És egy lépés
Most csak egy szikra kell
Egy szó szerelemmel
Hogy tüzet fogjon végre
Tüzet fogjon végre
Démonok és istenek táncolnak itt
Hagyd magad mögött a gondjaid
Nem számít már a baj s a harag
Tépd le már a láncokat
Arénába az oroszlánokat !
Ez az!
Égjen a tűz, pattanjon szikra
Mint puskapor vagy villám, ha villan
Théo vagyok.
Legyen mulatság és nevetés
Gyorsan!
Halljam a tömeg örömét
Most csak egy szikra kell
Nem sok, kicsi elég
Most csak egy szikra kell
Egy pici...
Énekeljen velem, Kapitány!
Fogjon tüzet végre
Égjen a máglya is
Démonok és istenek táncolnak itt
- A zene a ti korotokból elég förtelmes. - Csend!
Fogjon tüzet végre
DANIEL
Égjen a máglya is
Csapj bele, Théo!
Én már látom a lángot a szemedben
A foglyok megszöknek!
Kapjátok el!
Daniel, gyere vissza!
Daniel!
Lőjetek rájuk!
Töltsetek újra!
Kellenek. Élve vagy halva.
- Mindenki jól van? - Remekül...
- Igen. - Mondjuk...
Jézusom! Jövök!
Tartson ki!
- Ne húzd ki a nyilat! - Ja, jó.
Te boszorkány!
Tudja, Jérôme, ha Marie nem éli ezt túl,
az lehetőség lehet máshogy szemlélni a világot, és új életet kezdeni.
- Talán... - Marie!
Remek! Hát visszatért.
- Mondtam, hogy meneküljetek! - Majd később leszidhatsz.
Katonák várnak. Mindenki jól van?
- Igen, jól. - Istenem!
Várjon csak!
Ne húzd ki a nyilat!
Hozzám ne érjen! Soha!
- Most mi lesz, apa? - A Kapitány mindenhol keresi majd önöket,
úgyhogy menjenek, rejtőzzenek a templomba!
Építettem bele egy titkos alagutat.
A bejárata kinyitásához egy háromjegyű kód kell.
Értjük.
Az első szám megegyezik a Kerberosz fejeinek a számával...
- Ne már! - A kódot kérem!
- 316. - Oké. Indulás!
Hogy legyen fény, húzzák fel a kart a bejáratnál!
Siessünk!
Clara, segíts!
Azta!
Théo, vidd Louise-t biztonságos helyre!
Hátra! Oda ni!
Add rá a fejhallgatóját, jó?
Hová írjuk be a kódot?
- Nem tudom. - Nézzünk körül!
Gyerünk!
Tessék!
Ne félj, jó? Így.
Itt van!
- Hol? - Itt.
Itt van a titkos bejárat.
- Fogjatok egy-egy sarkot! - Oké.
Mi a sorrend?
Fogalmam sincs. A szám: 316.
Clara, tiéd a három, Marie, tiéd az egy, enyém meg a hat.
Oké.
- Három. - Egy.
És hat.
Gyerekek! Tűnés innen! Rejtőzzetek el!
Gyorsan!
Ti rejtőzzetek el!
Gyerünk, Théo!
Vigyázz, Clara!
Csak így tovább! Igen!
Öld meg!
Ne!
- Théo! - Vigyázz!
A fenébe is! Lője le!
Sajnálom.
Ámor ereje győz.
Ha meghal, akkor én is.
Láttam őket közelről.
Az illető nő. Fehér mancsa volt.
Vagy maguk, vagy mi.
Senki sem bánthatja a fiamat.
Most hozzá se érjen!
Lemerült a tabletem.
Loulou, vedd fel a fejhallgatót!
- Loulou, anya vagyok. - Nyugi!
Az anyukád.
Ahol élek, az egész erdő ring
És a tetők felérnek az égig
A folyó vad és zúgó moraj
S a hófúvás is örökké tart
A farkasok minket követnek
S etetik őket a gyerekek
Halljuk New York hangját Ahogy a hajókat a Szajnán
Bárhova követlek
Az otthonod én leszek
Bárhova követlek
Ahol csak jársz
Ahova csak mész
Mit művelnek?
Louise!
- Ügyesen! - Igen!
Megcsinálod!
- Igen! - Így tovább!
Ez az!
Ne!
Louise!
VÉRFARKAS
A Boszorkány.
Itt van apa.
Jól van?
Jól vagy?
Én kicsi kincsem!
Drágaságom!
ÁMOR
Szerintem győztünk.
Volt képességem. Csak a megfelelő pillanatra vártam.
Ha esetleg visszajönnének, jöjjenek a Szent Iván éji fesztiválra.
Lesz tánc meg ének, vörös hajúak és albínók égetése...
- Jó családi szórakozás. - Remek.
A gyerekek imádnák.
- Aha. - Jó hazautat!
- Köszi! - Viszlát!
Jérôme!
Grazie, Jérôme.
Szívesen.
Maga igazán...
Inspiráltál engem.
Ha visszamegyek Firenzébe,
talán újra elkezdek festeni.
- Hála önnek. - Öröm volt.
És talán újra használni kezdem az igazi nevemet.
- Ami nem Piero? - Nem,
hanem Leonardo Piero...
Da Vinci.
Sì.
Vegye meg az összes festményét!
Ez egy vicc? Mindegyik pocsék.
Hallgasson rám, és vegye meg mindet. Az összeset!
Ciao!
Jó utat!
Gyönyörű család.
Nagyon is.
Főleg Jérôme.
VADÁSZ
Marie!
Mi az?
A fene egye meg!
Nem sikerült.
JP az.
Halló? Úton vagyok, ne húzd fel magad!
Azta!
Maguk is a középkori vásárban dolgoznak?
Eléggé benézték a jelmezeiket. Szörnyűek.
Jól vannak?
Igen, jól, uram. Köszönjük!
- Jól vagy, apa? - Hát...
Nem is tudom, mert...
rémlik valami lovagokról
és vérfarkasokról.
Kezd elmenni az eszem.
Nem, apa. Semmi baj. Ne aggódj!
Gyertek! Menjünk be!
Irány haza!
Drága Jérôme!
Csodálatos volt újra veled lenni pár napig,
de mindketten tudjuk, hogy ez csak időleges.
Az állapotom rosszabbodik, így néha egy nevet, néha egy anekdotát felejtek el.
És eljön a nap, mikor semmire sem fogok emlékezni.
Szóval míg emlékszem dolgokra, leírom őket.
Mindent leírok, amire emlékszem, és fontos.
Remélem, elmeséled majd nekem ezeket.
Szeretlek. Apa.
A VASSIER CSALÁD ADOMÁNYA
Mehetünk lassan? Eltelt egy óra.
Még egy pár perc!
Elmagyaráztam a festményeket a papának.
Szuper.
Nekem az eredeti jobban tetszett.
Csak féltékeny vagy.
A „VÉRFARKASOK MILLER'S HOLLOW-BAN” JÁTÉK INSPIRÁLTA
A feliratot fordította: Józsa Ildikó