Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
INSPIRAT DIN JOCUL „VÂRCOLACII”
NOAPTEA VÂRCOLACILOR
S-așterne noaptea.
Întreg satul a adormit.
Înainte să dispară, omul în piele de lup distribuie rolurile.
Valea!
Cei care îl resping devin vârcolaci.
VÂRCOLAC
Acum, fiarele cutreieră prin satul Thiercelieux.
Și, până li se dezvăluie identitățile, încep să caute prada.
Vârcolacii se năpustesc asupra victimei nevinovate.
Și...
- Ce-am zis de telefoane? - Scuze!
- Joci sau? - Am o transmisiune în direct...
- Aștept un telefon. - Mi-e foame.
Cât ține?
Ce anume jucăm?
Vârcolacii, tată. Asta jucăm.
Vârcolacii?
Din copilărie. „Soarele răsare, s-așterne noaptea...”
- Folosești puteri ca să vânezi vârcolaci. - Avem și puteri?
Da. Eu sunt Clarvăzătorul.
Tu ești Vânătorul.
Clara e Fetița. Théo e...
HOȚUL
- Hoțul. - Ce fac puterile?
Speram că-și va aminti tata.
Habar n-am. Nu știu cum se joacă.
N-ai jucat niciodată Vârcolacii cu Nicole?
Nicole? Cine e Nicole?
Da. Soția mea, desigur.
Fie-i țărâna ușoară!
De ce vă uitați așa la mine? Nu v-am cerut eu să veniți!
Mă descurc și singur.
Și ai adus străini. Fata asta cine e?
Fata asta e Théo, tată. Fiul lui Marie dinainte să ne întâlnim.
Théo e fiul meu.
Părul lung nu te face fată.
- N-a zis nimic de păr. - Îmi place!
Ați terminat? Acum că știm regulile,
să jucăm o tură!
Fac loc și împart iar cartonașele.
Nu e păcat să stăm înăuntru?
E un târg medieval în sat, ca un carnaval.
- Ce ziceți, copii? - Unde te duci?
- Am o transmisiune. - Nu poți să n-o ții?
Dacă nu postez, pierd abonați și, dacă-mi pierd abonații, atunci...
aș fi invizibilă.
Să fii invizibilă nu înseamnă că nu valorezi nimic.
Poate așa era pe vremea ta. Acum nu.
Haide! Cât poți câștiga vânzând cosmetice unor străini?
Mai mult ca un amărât de profesor.
Începem.
Profesorul ăsta amărât predă din clasici.
Sardou, Balavoine, Johnny, Delpech...
Zici că ești influencer. Pe cine influențezi?
Clar nu pe tatăl meu.
Bună lecție de educație!
Tată, lasă-mă în pace!
Ne petrecem vacanța având grijă de tine, străduiește-te!
Vorbește frumos, Stéphane!
Sigur. Dar eu sunt Jérôme.
Arăți a Stéphane.
Mă duc să mă culc.
La prânz?
Nu e treaba ta.
Gilbert!
Mami, mi-e foame.
Du-te în bucătărie cu fratele tău!
- A cărui tunsoare îmi place! - Mai lasă-mă cu asta!
Da, mamă, mai lasă-ne!
Ce jalnic!
Grozav!
- Suni la muncă? - Da.
Pe cine aperi?
O femeie bătută de soț de 20 de ani.
- Ești furioasă? - Da.
De asta te iubesc. Sună!
- Sigur? - Sigur. Haide!
Bun!
Să strâng jocul?
- Strânge-l! - Bine.
Deci Vârcolacul vine aici.
Vânătorul, aici.
Aici, Fetița.
Clarvăzătorul.
Hoțul și Vrăjitoarea.
Gata!
- Ce e asta? - Nu știu!
Copiii!
- Tată! - Ești bine?
Sunt germanii! La subsol!
Repede!
Repede! Fuga!
Tată!
Haide, tată!
Atenție!
Sunteți bine? Louise? Tată?
- Sunt bine. - Da.
- Théo, luminile! - Scările sunt blocate.
Clara? Ești bine?
- Pe aici! - Hai!
Clara?
Ești bine?
- Clara? - Sunt bine.
Clara!
Unde e mașina?
La naiba, mașina!
Ce se întâmplă? Chem poliția. Aveți semnal?
Nu.
Asta nu e casa mea.
- Ba sigur că e. - Ba nu!
- Așa a fost mereu? - Sigur că nu.
- N-am gusturi așa de proaste. - Clara?
Clara!
E ciudat.
Clara?
Ca-n Alba ca zăpada și cei șapte pitici.
- Nu e aici. - Ce...
De ce e totul vechi?
- Ați observat ceva? - Ce?
- Rahat! - Să ne calmăm!
Să ne calmăm? Fiica mea nu mai e!
Stați, sigur există o explicație.
Poate că e carnavalul din sat. Au venit ei și au redecorat.
În 30 de secunde?
Să mergem în sat! Poate că e acolo.
Haideți! Să mergem!
- Hai, tată! S-o găsim pe Clara! - Și casa mea?
Clara!
Hai!
Gilbert, nu poți încetini puțin?
Bunicul tău e în formă.
Clara!
- Mamă, mi-e foame! - Da, scumpo. Vom găsi ceva.
Clara!
Nu cred că țipatul va ajuta.
- Dacă nu e fiica ta... - Poftim?
Pe aici!
N-au redecorat doar casa ta.
Ce buget au avut la carnavalul ăsta?
Clara!
Valea! Îmi sperii clienții.
Atenție!
- Serios? - Haide!
Incredibil!
- Mamă, mi-e foame. - Da, scumpo. Așteaptă!
Sunt... Uite! Gogoși!
Bună ziua!
Au tupeu!
Doar una, vă rog!
Sigur, o gogoașă.
N-am bani la mine. Acceptați cu cardul?
- Ce? - Cu card...
- Cu cardul... - Nu plătești, nu mănânci!
Cu atitudinea asta nu faci bani.
„Vassier”. Ca voi.
E rudă cu voi?
Nu știu, dar nu ne pot folosi numele așa.
- Serios! - Scuze! Cine e organizatorul?
- Organizatorul? - Da.
Căpitanul? E în piață pentru execuție.
În piață...
Execuție?
Clara?
Scuze, ați văzut o tânără? De vreo 20 de ani, de rasă mixtă?
- „De rasă mixtă”? - Da.
- Nu sunteți de aici? - Nu, suntem din Paris.
Dumnezeule! Ce drum lung!
Trei ore fără trafic. Deci n-ați văzut-o?
Nu.
- Nu e aici. Să mergem! - Întâi vorbesc cu organizatorul.
Oameni din Thiercelieux!
Uitați!
Am prins o fiară demonică.
Aduceți fiara!
Sunt nevinovat.
Jur în fața Domnului!
- Erai pe străzi noaptea. - Pierdusem o oaie.
Ți-am găsit sânge pe haine.
- M-am tăiat încercând să... - Liniște!
Minciuni!
Mincinosule!
Ce ziceți? Omul ăsta e una dintre fiare?
Da!
Da...
Și care ar trebui să fie pedeapsa?
Moartea.
Moartea!
- Moartea! - Loulou!
Călăule, fă-ți datoria!
- Stai liniștit! O să fie bine. - Da?
E prea violent pentru tine.
În plus, e foarte realist.
Ați văzut-o...
Mulțumesc mult!
Plecăm!
Plecați de aici!
Haide, tată!
Jérôme! Ce se întâmplă?
E sânge! E sânge adevărat!
Cum adică?
- Dumnezeule! - Da.
- Pot să gust și eu? - Nu!
Ce se întâmplă? Fiica mea dispare, execuții publice...
Redecorează pe ascuns...
O singură explicație: un sat medieval adevărat,
sânge și execuții adevărate...
Călătorie în timp.
- Zi-i băiatului să nu mai fie ridicol! - Ușor!
Nu, are dreptate. Puștiul e drogat.
- A luat-o razna. - Uite cine vorbește!
Puțin respect, te rog!
Pot să mă apăr și singur.
- Mamă? Jérôme? - O clipă, dragă!
Théo nu e drogat. Ești stresat, dar...
Nu-s stresat. De fapt, mă simt grozav.
- Ne putem concentra la Clara? - Mamă! Jérôme!
- Ce? - Ce?
Mă scuzați, ați văzut o tânără?
Frumoasă, vreo 20 de ani, rasă mixtă?
Da? Nu?
Vorbiți franceză?
- În ce an suntem? - Théo!
Suntem în anul Domnului 1497.
Ce straie bizare!
- Straie? S-a văzut pe el? - N-a vorbit.
Ba da. E ventriloc.
Ba nu e.
Semnal! Sun-o pe Clara!
Nu. E o alarmă, pentru ședință.
Oprește-o! Îl enervează.
- O clipă. - Oprește-o!
- Nu merge. - Oprește-o! Ai grijă!
Hai!
Cum îți e încheietura?
Bine, mulțumesc, Jérôme.
- Mi-ai spus Jérôme. - Păi cum să-ți spun?
Păi...
cum o chema pe mama?
O iei razna, fiule. O chema Nicole.
S-a născut în data de 3 iulie 1946. Purta pantofi mărimea 37,
iar numărul de asigurare socială
era 2-46-07-350-132-148.
De ce?
Fără motiv.
- Se întâmplă ceva. - De acord.
Atenție!
Înapoi, copii!
- Mamă, ce se întâmplă? - Nu știu, scumpo.
Ce nai...
EU
EU SUNT
Cine „eu”?
EU SUNT CLARA
Clara!
- Stai așa! - Ai grijă!
Ce s-a întâmplat?
De ce nu mă aud? S-au tâmpit sau ce?
Gata, te auzim acum.
- N-am spus nimic. - Ba da!
Ai vorbit! Ați auzit-o, nu?
- Nu. - Deloc.
Tată! Îmi citești gândurile!
Sper că n-o ia razna, ca taică-său. Asta ne mai trebuie.
Doamne, nu observasem că chelește.
Să ne calmăm!
V-am văzut la execuție.
Nu sunteți de aici.
Ce căutați în sat? Sunteți rudă cu vrăjitorul?
Mă bucur că ați menționat asta. Nu-mi place că...
Nu suntem rude. Suntem în trecere.
Casa era goală și am intrat ca să ne odihnim.
Nu? Atât.
Vrăjitori!
- Lasă-mi fiul! - Ușor!
Nu suntem vrăjitori.
Suntem...
Suntem cântăreți, nu?
- Atât. - Da.
Trubaduri.
Eu sunt Daniel Trubadurul. Da?
Iar asta e trupa mea.
Trubadurii.
Cântați!
Dar noi...
Nu avem instrumente. Stați!
Adu-mi chitara, dragă!
- Ce? - Ce s-aducă?
Lăuta.
Adu-mi lăuta!
Ce?
Arată ca o chitară mică.
Din fericire, nu călătoresc fără... lăută.
Da.
Așa.
- Te rog! - Mersi!
Da. Bun. Unu...
Bine. Trei, patru.
Spune-le că profesia mea
E nesigură
Că nimeni nu știe unde voi fi
Peste un an și-o lună
Dacă ar ști că am fost
Cel mai bun cântăreț pentru tine
Și de aceea
Ai vrut un copil cu mine
Care a crescut acum
Și ei?
Hai! Trei, patru...
Judecătorii și legea
Nu mă sperie
E fiul meu, lupta mea
Ea nu trebuia să ne lase așa
Foarte bine.
Voi sparge tot, fără rețineri
Dacă vă atingeți
De sânge din sângele meu
La unison, vă rog!
Ea nu trebuia să ne lase așa
Foarte bine.
- Ești bine? - Da.
Intrați!
Vin fiarele.
Sunt și fiare?
Întreg satul a adormit!
Plecați acasă! Vin fiarele!
S-așterne noaptea. Întreg satul a adormit.
Plecați acasă! Vin fiarele!
Vin fiarele!
Mi-e foame!
Da, dragă. Caut ceva.
Să încercăm asta!
Minunat. Nu vom mai vorbi cu un scaun gol.
Așa. Da?
„Vrăjitoarea,
Hoțul, Vânătorul, Clarvăzătorul,
Vârcolacul.”
- E prea târziu pentru jocuri. - Nu mă joc.
E pe cutia asta.
- Era sub dulap. - Stai!
Să văd!
Ăsta nu e jocul tău?
Ba da. De ce e aici?
Nu se poate! Nu e călătorie în timp. Suntem în joc.
Haide, sigur e drogat!
Nu sunt.
- Cartonașele corespund puterilor, nu? - Și ce?
Deci avem puterile astea.
Gilbert e Vânătorul, deci e foarte puternic.
Nu exagera!
Sunt în formă.
Clara e Fetița.
Fetița discretă și invizibilă!
În fine. Louise e singura fetiță de aici.
Mereu vei fi fetița mea.
Iar faci asta. Cu cine vorbești?
Deci? Auzi voci.
Nu se poate ca el să aibă o putere și eu, nu.
Nu! N-am auzit nimic. Gândeam cu voce tare.
Ne jucam Vârcolacii.
Casa s-a cutremurat. Am ajuns în casa strămoșilor noștri
și avem puteri?
- E clar că suntem în joc. - Nu fi ridicol!
E posibil să fi vibrat cutia chiar înainte de cutremur.
- Ce? - Vezi? Suntem în joc.
Gândește-te, tată, te rog! E jocul tău.
Cum ne întoarcem?
Nu știu! Nu e jocul meu. L-am găsit în pod, fără reguli,
așa că le-am inventat și s-au schimbat pe parcurs.
Atât.
Iar eu sunt Hoțul. Ce putere are?
N-am idee.
Îmi amintesc o regulă.
Pentru a câștiga jocul, trebuie să identificăm toți Vârcolacii
și să îi ucidem
înainte s-o facă ei.
Dacă sunt eu Vârcolac?
Draga mea, nu te teme!
Nu te omoară nimeni. Nimeni!
Bine? Nimeni.
Nu te omoară nimeni, scumpo. Ia ghicește! Am găsit de mâncare.
Și nu arată prea rău. Pot să fac niște supă.
„Sciurus folliculus.”
Probabil e năut.
Testicule de veveriță.
Loulou, am vrut să-ți zicem noapte bună.
E timpul să dormi.
Mâine mergem acasă. Promit.
Da.
Îmi spuneți iar povestea voastră?
Odată ca niciodată,
acum vreo zece ani,
mama ta tocmai se despărțise de un ratat.
Eram și eu singur și predam muzică, dar dădeam și lecții private de chitară.
Pe atunci, voiam doar să-mi iau gândul.
Voiam ori să învăț un sport, ori să cânt la ceva.
Am căutat un profesor de chitară pe internet și l-am găsit pe tatăl tău.
Am învățat-o cum să cânte melodia ei preferată
și, evident, s-a îndrăgostit de mine.
Evident.
După doi ani, ai apărut tu.
Ca un cadou.
Da. Sfârșit. Noapte bună!
Dar îmi place mult melodia!
Nu, e ora de culcare.
Trăiesc în păduri care se leagănă Iar acoperișurile zgârie cerul
Sunt frântă.
Bine, noapte bună!
Te iubesc.
Bine. Noapte bună!
Haide! Glumesc.
Noapte bună, scumpo!
Ce faci?
Nimic.
Îmi caut de treabă.
Nu știu unde suntem
sau „când” suntem,
dar îmi place că gândesc iar limpede.
- Scuze, ar trebui să vin mai des. - Nu-ți cere scuze!
Nu e distractiv să vezi oameni dispărând.
Ne vom întoarce acasă.
Îți voi fi alături.
Noapte bună, tată!
Noapte bună, Jérôme!
- Cine e acolo? - Ce e?
Ce...
Cred că vrea să ne spună ceva. Nu?
Stai așa! Calmează-te!
Vârcolacii se îndreaptă spre sat! Era să fiu mâncată.
Trebuie să plecăm acum!
Sunt vârcolaci, era să fie mâncată și trebuie să plecăm.
Mereu s-a priceput să mimeze.
Unde e Loulou? Loulou?
Loulou?
- Loulou? - Loulou?
Nu e aici!
- Louise? - Louise!
Stați aici!
Eu sunt!
Intră, dragă! Repede!
Ce-ai făcut?
- Am ieșit să fac pipi. - Nu!
Nu poți ieși singură! Poate că ești vârcolac!
Dar nu sunt vârcolac!
Jur!
Te credem!
- Leag-o! - Nu-i punem și botniță?
Dacă spune că nu e vârcolac, nu e.
Stai, lasă-mă pe mine!
În 50 de ani de poker, nu m-a păcălit nimeni.
Uită-te la mine!
Ești...
vârcolac?
Nu!
S-a confirmat. Nu e vârcolac.
Am greșit! Leag-o!
Stați! Nu mișcați!
- Ușor! - N-o răni!
Funia! Dați-mi funia!
Théo! Funia, repede!
Fiarele au ucis din nou!
Louise!
Jérôme?
Jérôme, trezește-te!
Unde suntem?
În 1497.
Da. Fir-ar să fie!
Louise a revenit la normal.
Loulou!
Draga mea.
Mi-e foame.
Nu, stai! Stai așa!
Ce faci acolo?
Te vei răni.
Arăți minunat!
Mulțumesc! Și tu la fel.
Pentru ce e asta?
Pentru vânatul vârcolacilor.
Serios, Jérôme!
Sunt vârcolaci doar noaptea, deci...
Nu poți înjunghia lumea pe stradă.
Nu. Nu vânează nimeni pe nimeni.
M-am gândit, bine?
E casa strămoșului tău. E jocul lui. Îl putem vizita la închisoare.
Îl întrebăm cum ajungem acasă.
- Bine? - Și așa e bine.
- Are dreptul la avocat. - Drepturi?
În 1497? Aș fi surprinsă dacă nu a fost torturat până la moarte.
- Ridichi? - Flori, dragă doamnă?
Nu, mulțumesc!
Pare să funcționeze. Copii, ascultați!
Noi vorbim cu strămoșul nostru și voi mergeți la piață.
- Da? - Da, dar cu ce bani?
Mi-a venit o idee.
Ne vom folosi de invizibilitatea Clarei.
Nu, fiica mea nu e hoață.
Pe bune? Preferi să mori de foame?
Stai, eu sunt Hoțul. Eu ar trebui să fur.
Dragule, am văzut execuții și fiare sălbatice,
deci să nu fim arestați, da?
Bun.
- Ne vedem peste o oră. Bine? - Da.
- Copii, nu uitați! E Evul Mediu. - Adică?
Adică... e ca o țară străină, trebuie să vă adaptați.
Mai știi cum a fost la Roma? Am cerut apă în cafea și m-au distrus.
Și la Dublin. Când am cerut bere fără alcool.
- În Bruxelles... - Gata, știm.
Da. Oricum, când ești în altă țară,
te porți ca atare. Adică,
ca localnicii. E Evul Mediu, fiți discreți și integrați-vă!
- Da. - Într-o oră.
- Bine. - Să mergem!
La revedere!
- Lăuta e discretă și se integrează? - E acoperirea noastră. Nu observă nimeni.
Uitați, trubadurul!
Soțul meu e soldat. Te-a auzit cântând și spune că vocea ta e angelică!
Ce amabil! Fac și eu ce pot.
Cântă-ne! „Bunul Carol al VIII-lea”.
Nu știu acordurile.
- „Băiatul de la grajd”. - „Am strangulat un burgund”.
- Una originală? - Mai bine nu!
Să mergem!
- Pa, mulțumim! - Stai!
Spune-mi secretul tău! Cum devin și eu trubadur?
Faci doctorat și iei decizii proaste. Hai!
Eu sunt Hoțul. Poate pot să fur ce vreau.
Nu e nevoie să fiu invizibil.
Frumoasă brățară.
Ține ăsta! Mă întorc.
Ce? Nu-ți face griji! Mă descurc.
Scuze!
Întoarce-te, scursură!
Opriți-l pe hoț!
Opriți-l!
Eu vorbesc.
Bună ziua! Daniel Trubadurul.
Salut!
- Childéric Vassier e ținut aici? - Ce vrei de la vrăjitor?
Foarte corect.
M-am gândit că niște muzică i-ar putea alina sufletul.
Să ardă în iad!
Da, păi...
N-avem toată ziua la dispoziție.
Vrem să discutăm acuzațiile aduse împotriva lui.
- Taci din gură, boarfă! - Poftim?
- Cum mi-ai zis? - Cum am eu chef!
Calmează-te!
Controlează-ți femeia!
O bătaie bună n-ar strica.
Mai atinge-mă o dată și te bat!
Iubito, gândește-te la copii, te rog!
Da, e Evul Mediu.
Haide! Copiii ne așteaptă.
Da.
- Bună, Daniel! - Bună!
Am păstrat ceva pentru tine.
Mersi!
Ce?
Nimic.
Să flirteze știe, dar, când e vorba de doi prostovani,
nu se arată la față.
Aș fi putut interveni mai devreme, dar ne-am fi dat de gol.
În plus, e Evul Mediu.
Da. Ce convenabil!
Te-ai speriat, dar nu e mare lucru.
- Ba nu! - Haide!
Ba nu!
- Și paradoxul temporal? - Ce?
Paradoxul temporal.
Nu. Habar n-am.
Regula cea mai importantă:
tot ce faci în trecut poate afecta prezentul.
Adică, viit... Ce urmează.
Nu ne băgăm. Se știe.
- E relevant? - Desigur.
E simplu.
Dacă-l băteam pe ticălos,
feminismul progresa cu 500 de ani prea devreme.
Imaginează-ți consecințele!
Sigur. Fără război sau poluare, o societate infinit superioară?
Îmi imaginez consecințele.
E...
A fost un exemplu prost, dar ai înțeles ce zic. E...
Trebuie să fim precauți.
Cică „precauți”.
Fostul meu era egoist, dar măcar nu dădea înapoi.
Fostul tău...
Ce s-a întâmplat?
Théo nu e cu tine?
- Stai! - Ce e?
- L-am pierdut! - L-a pierdut.
Pierdut? Cum adică?
- Unde erați? - Calmează-te!
Sigur, dacă e fiul meu, trebuie să ne calmăm!
Străinilor!
- Da? - Da?
Fiul vostru mi-a spus totul. Sunteți din viitor, nu?
Nu, nu suntem. Vorbește prostii.
Credem că se droghează.
Unde e fiul meu?
Ușurel, mamă.
Eu sunt, Théo.
Théo.
Fierarul.
Théo. Fierarul.
- Théo... - Gata!
E puterea mea! Furt de identitate. Mișto, nu?
Nu, nu e „mișto”. Deloc. Gata cu asta!
- De ce? - Păi... dacă te blochezi?
Înțelegi? Încă îți explorezi identitatea.
Nu? Și e grozav. Te susțin 100%,
dar ai fi complet pierdut. Înțelegi?
Da. Cred că ești invidioasă.
Pentru că nu ai o putere.
Stai, Théo!
Puterea ta e grozavă. Și, mai important, foarte utilă.
Deja ai terminat ospățul?
Masă. Înseamnă masă.
Da! Adică, nu. Mi-a pierit pofta de mâncare.
Iar făcea scandal. Îi trece după o oră sau două în celulă.
- Iar țipi, huidumă? - Ușurel!
Mă ocup eu de javră.
„Javră”? Serios?
Scuze, mamă. M-am lăsat dus de val.
Childéric Vassier?
Sunt șobolani. Nu e mare lucru.
E cineva?
E goală.
Childéric! Childéric Vassier?
Gata cu tortura! Vă implor!
Pentru a mia oară, nu sunt vrăjitor!
Mai încet! Nu vă vom răni.
Veniți mai aproape!
Da.
Suntem urmașii dv. din 2024.
Am jucat jocul dv. și am ajuns aici cu puteri.
Cum ne întoarcem la vremea noastră?
Nu.
Nu înțelege.
Théo, arată-i!
Așa.
Paznici!
Liniște!
Voi! Voi sunteți vrăjitorii! Voi ați eliberat fiarele în sat.
N-am eliberat nimic. Liniște!
Jocul vârcolacilor. Bine?
Hoțul, Clarvăzătorul, Vrăjitoarea. L-ați inventat, nu?
Nu! Bărbatul în piele de lup a adus jocul.
Cine e bărbatul în piele de lup?
Un străin venit acum trei nopți, înainte să atace fiarele.
Da. Poate știe el cum să ne trimită acasă. Unde e?
Nu știu. A doua zi dispăruse.
Bine, cum arăta?
Era bărbat.
Așa.
În piele de lup!
Vă rog, nu vreau să fiu ars de viu. Trebuie să mă scoateți!
Nu-s vrăjitor. Nu pot să fac supă, ce poțiuni?
Hei! Cine mi-a furat casca?
Mamă, trebuie să plecăm. Pe aici!
Mersi, Childéric. Succes!
Stați! Succes? Trebuie să mă scoateți.
Stați liniștit, acum sunt avocata dv.
Așa.
Dar ce e aia „avocată”?
Cu cine vorbeai?
Cu gratiile.
Vor ulei.
Un bărbat în piele de lup i-a dat jocul,
dar a dispărut.
Dacă vrem acasă, trebuie să jucăm și să câștigăm.
Deci trebuie să găsim și să omorâm vârcolacii.
Să-i omorâm? Nu o omorâm pe Louise. Stai!
Patru cartonașe înseamnă patru vârcolaci.
Poate merge dacă omorâm doar trei.
Sau omorâm doi, facem o tocană cu testicule de veveriță și gata.
- Ai o idee mai bună? - Nu.
Vom muri toți în 1497. Mereu am vrut să fac lepră.
Nu stau degeaba, așteptând să fiu mâncat.
Îi prindem pe ceilalți și apoi vedem.
Eu voi trage cu urechea în sat.
Tragi cu urechea? Serios?
Voi trage cu urechea, da. Eu...
Voi investiga. Sunt mult mai atent acum.
Cică „atent”! Clara s-a lăsat de facultate și nici nu știe.
Te-ai lăsat de facultate?
Clara, treci înapoi!
Clara? Unde s-a dus? Clara!
- De când știi? - Cum ai ghicit?
Tu ești Clarvăzătorul. Poți citi gânduri.
Simt lucrurile astea, atât. Să nu... Ajunge!
Dacă nu citești gânduri, nu știi că mi-a plăcut
unul dintre cavalerii lui Cédric la nunta lui, vara trecută.
În timp ce tu dansai, l-am dus la bucătărie.
M-a sărutat pe gât și și-a strecurat mâna pe sub bluza mea.
- M-a mângâiat încet. - Cine e ăla? Îl omor.
Știam eu. E o putere scandaloasă.
- Da? - Da.
Și să mă înșeli cum e?
Nu te-am înșelat,
dar, dacă o ții tot așa,
poate-mi vin idei.
Te avertizez, Jérôme. Nu-ți folosi niciodată puterea pe mine!
Măcar am o putere.
Sunt util, draga mea!
Ajunge!
Trei vârcolaci de ucis, copii de dus înapoi în 2024...
În 2024?
Chiar sunteți din viitor?
Noi punem întrebările.
Cine ești? Ce pui la cale?
Numele meu
e Piero.
Sunt vecinul lui Childéric.
Sunt artist.
Inventator, un po'.
Am venit să iau și eu ce poate fi luat.
Bietul Childéric! È finito.
Va arde pe rug.
Și de ce te-ai furișat?
Oamenilor nu le plac cei ca mine.
Ești vârcolac?
Nu. Vârcolac? Nu, nu sunt vârcolac.
Haide, Jérôme!
Folosește-ți puterea!
Citește-i gândurile!
Stai buono, da?
Știți italiană?
Ce înseamnă: „È tanto bello quando si concentra”?
„E tare chipeș când se concentrează.”
Da! „Ca tine”! Asta nu e o problemă pentru noi.
Nu?
Aveți...
Aveți noroc.
Deci, în viitor, nu e o problemă, nu?
Dar, acum,
aici, dacă oamenii ar afla că-mi plac
și bărbații, m-ar jupui de viu.
M-ar fierbe și m-ar face bucățele.
Serios?
Chiar e Evul Mediu.
Îl putem dezlega?
- Da. - Bine.
Grazie. E drăguță.
Grazie, tesoro. Îmi dați ceva de băut?
- Sigur. - Un po' di vino.
Clara!
Adu-i omului niște apă!
Trebuie să-i găsim pe Vârcolaci ca să ne întoarcem acasă.
Știți cine ar putea fi vârcolac?
Nu. Dacă aș ști, te-aș ajuta, dar...
Fata mea e invizibilă.
Da, nu e ideal, știu.
Pe fiica ta aș putea s-o ajut.
Deci, ăsta...
e un fel de lut.
Exploratorii l-au adus înapoi din America.
Știi unde e?
- Da. - Dar eu l-am perfecționat.
Vezi?
Uite, este
flexibil. Capito?
Elastic, dar rezistent.
Deci e cauciuc.
- Cauciuc? - Da.
Ce veți face cu el?
Când fiica ta va sări aici,
acest „cauciuc”, cum îi spui tu, îi va oferi o altă piele,
o a doua piele, capito?
Dar îl poate da jos
trăgându-l pur și simplu. Util, nu?
Nu e rău. Nu e rău deloc.
Doar că nu e...
Nu e ca fiica mea. E prea deschis. De culoarea cauciucului.
Da, non c'è problema. Ține! Îl fac mai întunecat.
Guarda qua.
- Attenzione. - Da.
Ecco!
Nu, mai mult!
- Mai mult? - Da.
- Mai mult! - Gata.
- Nu! - Încă puțin.
- Nu! Ma cosa fai? - Continuă!
Da! Așa!
Așa e Clara.
Așa e fiica mea.
Așa e fiica voastră?
- E a lui. - Nu, e fiica mea.
Clara e făcută cu altcineva.
- Altcineva... - Théo nu e fiul meu.
Théo e din prima mea căsnicie.
Cu Olivier.
- Tu ești Olivier? - Nu, eu sunt Jérôme.
Olivier e primul ei soț.
- Da. - Aspetta, soțul lui Marie?
- Fostul. Clara e fiica mea. - Clara...
Exact.
Dar suntem părinții lui Louise.
Finalmente!
Ce familie, nu?
În viitor, e...
Te poți combina cu oricine.
- Putem amesteca? - Si.
- Amestecă! - Să amestecăm!
Și tot așa.
Allora, aproape am terminat.
Așa!
Nu, nu chiar. Îi lipsește unul. Acolo.
- Ești sigur? - Da.
- Aici? - Da, acolo.
Ecco!
Așa...
Așa e fiica mea.
Foarte important: ochii, lo sguardo, privirea.
Dă din cap! Scutură din cap!
Ecco!
Așa e mai bine.
Acum, ultimul detaliu.
Ador să mă costumez.
- Desigur. - Minunat!
Oricum...
Alege tu ce-ți place!
Asta? Da.
Asta e frumoasă. Așa...
Ecco!
- Da sau nu? - Da!
Da! Aspetta.
E o mică invenție de-ale mele, un dar. Allora...
Aspetta, ecco. Încearcă din nou!
Peruca asta e nașpa.
- Mă auziți? - Perfect.
Arăți fantastic. Uite!
Cauciuc!
Nu.
Aveți ceva machiaj?
Certo! E posibil să am și...
Nu, e în regulă. Arăți grozav fără el, scumpo.
- Mersi. Avem de vânat. - Mersi, Piero!
- Prego! - Mulțumesc, Piero!
Si! Mult noroc!
- Dacă încearcă ceva... - Tată...
Ea de unde e?
E fiica mea.
Mă apăr și singură.
De unde sunt?
„Vin dintr-un ținut
ars
de vântul
mlaștinilor stâncoase.
În jurul lacurilor,
pentru cei vii,
e un loc infernal.”
E din Connemara. Aveți vreo problemă?
- Ai vreo problemă? - Nu.
Pare un loc minunat.
Căpitanul a prins o fiară! O va executa.
Oameni din Thiercelieux!
Ultima execuție a fost o neînțelegere nefericită.
Era nevinovat.
Da, păi...
De data asta, suntem siguri!
Ea este una dintre fiare.
Jur că nu e adevărat! Sunt nevinovată!
Minciuni!
Lumea știe că ești ciudată.
Ești nemăritată,
la 17 ani.
Toți sunt nebuni. Știu! E Evul Mediu.
Ce ziceți? E o fiară?
Da!
Și pedeapsa ei?
Moartea!
Călăule, fă-ți datoria!
N-o pot ucide. Trebuie să facem ceva.
Dacă facem ceva, ne omoară pe toți.
Poate e vârcolac, asta ar fi de mare ajutor.
Vai, nu!
Nu!
Soarele e pe cale să apună!
Repede!
Te ții de glume?
Tu ești glumețul.
Execuțiile zilnice își spun cuvântul.
- Unde e rezerva? - Tu ai sabie de rezervă?
Sigur că da.
Bravo ție!
Știi cât câștigă călăii? Că veni vorba...
Mai târziu! Ucide fiara mai repede!
Cu ce? Cu mânerul?
Căpitane! Soarele a apus.
Dă-te!
Să se facă dreptate!
Să plecăm!
Fiul meu!
Salvați-mi fiul!
- Mă duc. - Nu.
Nu-ți face griji! Tatăl tău e bărbat puternic.
Salvați-mi fiul!
Vă rog!
E ușor când ai uneltele potrivite.
VÂRCOLAC
Am cartonașul.
- Ai fost grozav. - Ce tare!
- Ce se întâmplă? - Nu!
După ea!
Despărțiți-vă!
Loulou! Louise!
Louise!
- Louise! - Louise!
Repede, întoarceți-vă acasă!
Acolo! Un pui!
Un puișor? Unde?
Nu un puișor. Un vârcolac, dar copil.
Acolo! După mine!
Louise?
E bine. E cu Gilbert.
- Și Clara? - Nu știu.
La naiba!
Mergeți acasă! O găsesc eu.
Nu muri! Bine?
Nu-ți face griji!
Plecați!
Da, sigur moare.
Clara?
Stai aici! Le distrag atenția.
Nu!
Tată, ai încredere!
Hei!
Să fii invizibilă nu înseamnă că nu valorezi nimic.
Bine.
Să ai grijă!
Am prins unul! E al meu!
VÂRCOLAC
Au mai rămas doi.
- Să sperăm! - Știu cum să îi găsesc.
Are aceiași dinți.
Are același păr și aceiași obraji. Deși e vârcolac, tot ca Louise arată.
La fel și ceilalți. I-am văzut de aproape.
Mâine îi găsim,
îi omorâm, luăm cartonașele.
L-am văzut pe liderul haitei. E femelă.
Are labele albe, probabil e bătrână.
Celălalt era mascul. Are burta mare și șchiopătează.
Avem tot ce ne trebuie ca să-i găsim.
Trubadurule!
Le faci curte bătrânelor?
- O cunoașteți? - Doamna Warter?
O femeie bună.
Să nu vă încredeți în nimeni! Ar putea fi o fiară.
Imposibil. S-a întors de la oraș azi-dimineață.
Arată-i chiflele!
Poftim?
Da!
Nu, mulțumesc!
Cu ochii în patru!
E un pic ciudat, nu-i așa ?
Da, dar știi cum sunt cântăreții.
Sunteți de-aici?
Cum să nu! Sunt cea mai bătrână din sat.
Am 52 de ani.
Doamne!
Fugi de aici!
Pleacă!
El e! E vârcolac!
Spune-le că am găsit unul! Mă ocup eu de el.
Nu mișcați!
Vă avertizez.
Am puteri!
Nici nu vă gândiți să vă transformați!
Să mă transform? În ce?
În vârcolac.
Am văzut sângele de pe haine.
Nu e mare lucru! Doar mă bate soțul.
Așa!
Care e?
Cel din mijloc?
Grozav!
Bună ziua, domnule!
Sunt Poulain-Vassier, avocata soției dv.
- Ce? - Avocata ei.
- Cine e? - Habar n-am.
- Vorbește ciudat. - Da.
Recunoașteți că v-ați bătut soția?
Sigur că da, e soția mea.
Dar nu o bat fără motiv.
Supa e prea caldă sau prea rece.
Sau adună lemne ca o mocăită.
Uneori, chiar îmi cere să fac baie.
- Îmi forțez norocul. - Nu.
Cred că există și alte căi de a comunica, care să nu implice lovirea ei.
Nu-i așa?
- S-o biciuiesc? - Nu.
- S-o înec? - Nu!
- Să mă opărească? - Nu!
Doar comunicați! Vorbiți unul cu altul!
Ca egali. Bine?
O palmă ocazională e în regulă, nu?
Haide!
Faceți cum vreți! Aș fi divorțat de el de trei ori.
Cum adică ai fi divorțat?
Căsătoria e o legătură care nu se rupe.
Nu există divorț. Asta e erezie!
N-am vrut să spun asta. Nu-i nimic.
Datele de contact, pentru orice eventualitate. Bine?
Împrumut asta.
SCRIB PUBLIC
Așa.
Știi să scrii, femeie?
Nu! Deloc!
- Vrăjitoare! - Nu sunt.
- Vrăjitoare! - Aveți grijă la burnout!
- Burnout? - Da, e engleză.
- Fir-ar! Nu! - Recunoaște!
E mână în mână cu englezii. Prindeți-o!
Vrăjitoare!
Nu sunt mână în mână cu englezii! Dați-mi drumul!
Soțul chiar te iubește, vrăjitoareo. Te-a apărat.
Deci nu ne mai ardeți?
Nu s-a schimbat nimic.
Ai cinci minute cu Daniel.
Trubadurule!
- Cinci minute. - Da.
Nicio secundă în plus.
Jérôme!
Nu vă atingeți!
Bine.
Urmașul meu!
Îmi seamănă leit!
Ai și semn din naștere?
Nu.
Nu vezi cu dreptul?
- Ba da. - Cruste pe ouă?
Poftim?
- Ai cruste pe ouă? - Nu.
Dar...
- Vreau puțină intimitate. - Da, desigur.
Ești bine? Da?
Copiii? Cum sunt?
Nu-s încântați că vei fi arsă pe rug.
Vezi partea bună! Cică nu te doare deloc.
Nu ca trasul în țeapă.
Bine de știut!
Mai rău decât târât și sfârtecat.
Nu mă mir. Anul trecut, un amic...
Haideți!
- Vă deranjăm? - Scuze.
Jérôme...
Capul tău.
Ascultă cu atenție!
Trebuie să pleci. Cu tatăl tău și cu copiii.
Nu fără tine.
Gândește-te! Ne mai trebuie două cartonașe și n-o putem ucide pe Louise.
Nu vom câștiga niciodată.
Dar voi puteți scăpa.
Trebuie să plecați.
Departe de aici.
Și să te las să arzi? Nu.
N-avem de ales.
Nu plecăm fără tine.
„Merg oriunde mergi tu.”
Nu și acum.
Fă-o pentru copii!
Ai înțeles?
Ajunge!
Pleacă, trubadurule! S-așterne noaptea.
- Pentru copii! - Afară!
Pentru copii!
Numărul doi! Datorită cui?
Datorită lui Gilbert.
VÂRCOLAC
Nu mai sărbătoriți atât!
Am ratat ceva?
Mama a fost arestată. Va fi arsă pe rug mâine.
Vrea să plecăm din Thiercelieux. Fără ea.
N-o vom părăsi.
Am nevoie de ajutor.
Certo, intră!
Oameni din Thiercelieux!
Arzând această vrăjitoare și acest vrăjitor...
Nu sunt vrăjitor.
...vom purifica sufletul acestui sat cu foc.
Și vom pune capăt blestemului.
Vrăjitoareo!
Ultimele cuvinte?
Surori!
Azi,
sunteți zdrobite și înfrânte.
Arse pe rug.
Dar, într-o zi, veți fi egale cu bărbații.
Corpurile voastre vă vor aparține vouă.
Veți putea divorța, munci, ba chiar vota!
Da.
Azi, suntem numite „vrăjitoare”,
dar mâine, vom fi oameni de știință, inventatoare
și pioniere.
Nu vă pierdeți speranța!
Luptați pentru drepturi!
Viitorul e al tău.
Iar cretinii ăștia doi...
- Ajunge! - ...n-au nimic în pantaloni.
Ăsta e adevărul...
Dar tu? Ultimele cuvinte?
Ce a spus ea. N-o puteam spune mai bine.
Stați, e cânepă? Pentru că sunt alergic.
Dacă e cânepă, mă umflu și o să ard mai greu.
- Nu mă grăbesc. - Nu, stați...
Nu sunt vrăjitor!
La rug!
Stați!
Cer o favoare.
Dreptul de a-i cânta ceva soției.
Cântă, trubadur!
Se pare că vine furtună
Ne întoarcem în sălbăticia nebună
Să spargem ușile și baricadele împreună
Să eliberăm lupul dacă nu e lună
Să simțim cum urlă vântul
Să lăsăm sângele să înconjoare pământul
Să se audă chitara cât mai tare
Să se audă sunet de motoare
- Ce-i ăla motor? - Habar n-am.
E nevoie doar de o scânteie
- Bine. - Nu!
Și o mișcare
E nevoie doar de o scânteie
Și de un cuvânt de dragoste
Pentru a aprinde focul
A aprinde focul
Și a-i face pe demoni și pe zei Să schimbe locul
Să lăsăm necazurile în urmă
Să ne lipsim de griji și de topoare
Să ne eliberăm de lanțuri care curmă
Și să lăsăm leul la vânătoare
Da!
Vreau scântei și fulgere
Praf de pușcă și pulbere
Eu sunt, Théo.
Vreau sărbători și râsete
Repede!
Vreau publicul bucuros, fără plânsete
E nevoie doar de o scânteie
Nu mare, cât de mititică
E nevoie doar de o scânteie
Un pic de...
Cântați cu mine, căpitane!
A aprinde focul
Și a-i face pe demoni și pe zei Să schimbe locul
- Muzica din vremea voastră e oribilă. - Mai taci!
A aprinde focul
Calc-o, Théo!
Și a vedea cum îți face flacăra cu ochiul!
Vrăjitorii scapă!
Arestați-l!
Daniel, întoarce-te!
Daniel!
Foc de voie!
Săgeți!
Îi vreau vii sau morți.
- Toată lumea e bine? - Să zicem!
- Da. - Așa și așa.
Doamne, vin!
Fii puternic!
- Nu scoate săgeata! - Da.
Vrăjitoareo!
Știi, Jérôme, dacă Marie nu reușește,
ar putea fi o oportunitate de a vedea lucrurile altfel, a avea o viață nouă.
- Te-ai... - Marie!
Minunat, s-a întors.
Ți-am spus să fugi.
Mă cerți după.
Sunt soldați în față. Sunteți bine?
- Da, suntem bine. - Doamne!
Stai!
Nu scoate săgeata!
Nu mă mai atingeți! Niciodată!
Ce facem acum?
Căpitanul vă va căuta peste tot,
așa că ascundeți-vă în biserică!
Am construit un tunel secret acolo,
dar, pentru a intra, vă trebuie un cod din trei cifre.
Bine.
Prima cifră corespunde
numărului de capete pe care le are Ce...
- Haide! - Codul!
- E 316. - Bine, să mergem!
Pentru lumină, ridicați maneta de la intrare!
Repede!
Ajută-mă, Clara!
Théo, du-o pe Louise la loc sigur!
În spate. Acolo.
Pune-i căștile, bine?
Unde introducem codul?
- Nu știu. - Să ne uităm în jur!
Hai!
Poftim!
Nu ți-e frică, nu? Bine.
E aici!
- Unde? - Aici!
Asta e intrarea secretă.
- Un colț de fiecare. - Da.
Care e ordinea?
Habar n-am. A zis „316”.
Clara, tu faci trei. Tu faci unu, iar eu, șase.
Bine.
- Trei. - Unu.
Și șase.
Copii, plecați! Ascundeți-vă undeva!
Haideți!
Ascundeți-vă voi!
Haide, Théo!
Ai grijă, Clara!
Haide! Da.
Hai că poți!
Nu!
- Théo! - Ai grijă!
Trage, fir-ar să fie!
Scuze!
E puterea lui Cupidon.
Dacă moare, mor și eu.
I-am văzut de aproape. Femela are labele albe.
Voi sau noi.
Nu vă atingeți de fiul meu!
Nu atinge rana!
A murit bateria.
Loulou, pune-ți căștile!
- Loulou, e mami. - Ușor.
E mami.
Trăiesc în păduri care se leagănă
Iar acoperișurile zgârie cerul
Torenții de apă nu se aseamănă
Și niciodată parcă nu trece gerul
Lupii sunt la ușa noastră
Și toți copiii îi înțeleg
Se aud țipetele din New York Și bărcile de pe Sena
Merg oriunde mergi tu
Vei fi patria mea
Merg oriunde mergi tu
Oricare ar fi locul
Oriunde ar fi
Ce fac acolo?
Louise!
- Hai, Loulou! - Da!
Hai că poți!
- Da! - Da, haide!
Da!
Nu!
Louise!
VÂRCOLAC
Vrăjitoarea.
Ești cu tati.
E bine?
Ești bine?
Iubita mea!
Copilul meu drag!
CUPIDON
Cred că am câștigat.
Sigur că aveam și eu o putere. Așteptam momentul potrivit.
Dacă vă mai întoarceți,
veniți în iunie, de Nașterea Sfântului Ioan.
Dansăm și cântăm, îi ardem pe roșcați și pe albinoși...
- Distracție în familie. - Super!
Copiilor le-ar plăcea.
- Da. - Drum bun!
- Mulțumesc. - Pa!
Jérôme!
Grazie, Jérôme!
Cu plăcere!
Chiar...
m-ai inspirat.
Așa că mă voi întoarce la Florența
și s-ar putea să încep să pictez din nou.
- Grazie a te. - Cu plăcere.
Voi începe să-mi folosesc iar numele adevărat.
- Nu e Piero? - Nu.
Nu, e Leonardo Piero.
Da Vinci.
Si.
Cumpără tot ce pictează el!
Glumești? Sunt doar porcării.
Fă cum îți spun: cumpără-le pe toate!
Ciao!
Drum bun!
Am o familie frumoasă.
Foarte frumoasă.
Mai ales Jérôme.
VÂNĂTORUL
Marie?
Ce?
Fir-ar!
N-a mers.
E JP.
Alo? Sunt pe drum. Nu te enerva!
Nu se poate!
Și voi lucrați la târgul medieval?
V-ați luat țeapă cu costumele alea. Sunt groaznice.
Sunteți bine?
Suntem bine, domnule. Mersi.
- Ești bine, tată? - Păi...
Nu sunt sigur, eu...
îmi amintesc ceva despre cavaleri.
Și vârcolaci.
Cred că o iau razna.
E în regulă. Nu-ți face griji!
Haide! Să intrăm!
Să mergem acasă!
Dragul meu Jérôme,
mi-a plăcut să fiu iar cu tine câteva zile.
Dar amândoi știm că nu va dura mult.
Voi uita tot mai multe lucruri.
Ba un nume, ba o anecdotă.
Într-o zi, nu-mi voi mai aminti nimic.
Cât mai am amintirile, mi le notez pe toate.
Tot ce mi-am amintit. Tot ce a contat.
Sper să mi le povestești pe toate.
Te iubesc. Tata.
DONAT DE FAMILIA VASSIER
Putem pleca acum? A trecut o oră.
Câteva minute.
I-am explicat toate tablourile bunicului.
Grozav!
Îmi plăcea mai mult originalul.
Ești geloasă.
INSPIRAT DIN JOCUL „VÂRCOLACII”
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă