След бягството на Педро и заминаването на малкия Роберто
готвенето престанало да бъде проява на обич и наслада за Тита.
Чувствала се безразлична,
загубена в блудкав свят, лишен от аромати.
И от миризмата лошо да ти стане.
Ами да, като вече няма на кого да доставяш радост на душата.
Добре си е. - Тук вършим нещата прилично, Тита.
Има боб... - Загубих апетит. Фина, хвърли го.
Не... Фина. Не го изхвърляй. В случай че останем без храна.
Бандити, идват насам!
Скрийте се веднага. Скрийте се! Скрийте се под дъските!
Ще влязат в този дом само през трупа ми.
КАТО ГОРЕЩА ВОДА ЗА ШОКОЛАД
Много ме е страх.
Отче наш, Който си на небесата, Бог да е с Теб, Дево, агнец Божий...
Фина, по-тихо!
Ще ида в Ада, Тита. Не знам нито една молитва.
Стига.
Мама е способна да извърши всякаква глупост.
За какво сте дошли? Какво искате?
Умираме от глад. Искаме да влезем, за да се нахраним.
Обаче тук нямаме храна за престъпници.
Да влизаме.
Никой няма да стъпи в дома ми! - Гледайте!
Имам добър мерник и лош характер!
Кротко. - Кой е следващият?
Хайде да се уважаваме. Видя, че не ми трепва окото.
Не я слушайте, влизайте в къщата и отнесете всичко.
Вън от дома ми! Вън, ви казвам!
Мамичко!
Да не си полудяла?
Тук никой няма да стреля по никого!
Криспин,
от елементарно уважение към това, че се познаваме и сме делели насъщния,
те моля да се вразумиш.
Тук няма да има нито ранени, нито загинали.
Бенито, дон Хорхе, наистина ли ще ползвате насилие?
Не закачайте къщата.
Задигнете, каквото можете, и го натоварете на конете.
Никой да не тръгва с празни ръце, ясно ли е?
Хайде.
Браво, побратими, браво! Добра плячка.
Прощавайте за неудобството, господарке. Да потегляме!
Бързо, Ласаро!
"Господарке".
Не смей отново да ме унижаваш така пред хората.
Сан Антонио Тексас
Откакто пристигнахме от Пиедрас Неграс, не е ял нищо.
Понякога си мислим, че не се хранят,
но бебетата се насищат с малко. Не се измъчвайте.
Спокойно, спокойно.
Не знам къде сбърках. - Нали затова съм тук.
Това дете отказва да яде!
Детето се нуждае от спокойствие. Няма да яде, ако е нервно.
Боже, храни се! Сега се храни.
Когато се върна, нищо няма да ни раздели.
Помогнете! Помогнете ми, моля ви! Помощ! Помощ!
Спокойно, успокой се. - Помогнете ми!
Какво се е случило?
Бяха много, пристигнаха изневиделица.
Крещяха: "Къде ги криете?". Влизаха по къщите без разрешение.
За кого говориш?
Войниците биеха децата с юмруци, за да им кажат къде са бунтовниците.
Но като не ги намериха, нападнаха жените.
Повлякоха ме за фустата...
Знаеш ли коя дивизия беше? Знаеш ли кой командваше?
Следваха заповедите на някакъв си Мускис.
Полковникът насили ли те?
Не. Онзи само се смееше на онова, което правеха с нас.
Ела. Хайде, ела с мен.
Помогнете ми да я измием.
Ще го убия онзи полковник!
Ще избием всичките му войници. - Точно така.
Мъртъв за нищо няма да послужи.
За нищо не служи и жив. Ще продължи със сеча.
Предлагам да го пленим и да изтръгнем цялата информация,
която има за стратегията, която следват срещу нас.
И как точно ще го хванеш? - Не знам, но все ще има начин.
Нито на твоята, нито на моята -
ще отвлечем жена му и сина му! - Не, не.
Те нямат вина. - Но така ще си получи урока!
Виж какво,
наложи ми се да бягам от това животно, защото иска да ме убие.
Заради него не мога да виждам нито Тита, нито сина си.
Но това не бива да се превръща във въпрос на лична мъст.
Тази борба надхвърля всички ни, Хуан!
Никаква лична мъст не е! - Край! Стига, престанете! Стига.
Ще спипаме Мускис.
Помниш ли какви подправки им се слагаха, Фина?
Намери кого да питаш. Ти не си ли спомняш?
Не са ли изветрели?
Не, на мен ми миришат апетитно.
На мен на нищо не ми миришат.
Тита! Виж, ако вложим старание и запретнем здраво ръкави,
скоро ще имаме нова реколта и отново ще съберем пресни плодове.
Това ранчо няма да бъде същото нито с реколти, нито с плодове.
Не помня дали им се слагаха семена от кориандър.
Добре ли си?
Да.
Според книгата с рецепти на Нача,
за да се приготвят наденици по северняшки, са необходими
осем килограма свинска рибица, два килограма обрезки или бонфиле.
Оцетът се слага на огъня и се прибавя килограм чушлета анчо,
чиито семена са предварително почистени.
Онзи ден Тита се ограничила със стриктно следване на рецептата.
Не усетила желание да експериментира с шепа ароматни подправки,
чаена лъжичка кимион или допълнителна щипка сол.
Тита се чувствала изгубена, празна.
У нея нямало нищо, което би могла да добави към това ястие.
Колко вкусно мирише, Тита! Помириши!
Сега ще напълним надениците.
Притискат се добре, за да не влиза въздух.
Готова ли си? - Готова съм.
Наденици по северняшки
Ще ни трябва топ, за да съборим портата и да влезем в казармата.
Приятели! - Топ ли?
Валенте има да ви казва нещо. Примъкни си стола.
Е, разказвай, щом е така.
Както вече забелязахте, преминах на страната на добрите.
И защо дезертира?
Защото проклетите копелета убиха брат ми.
Беше революционер.
Общо достояние сред войниците е, че полковникът си има любовница.
Ходи да я посещава в една къща, която купил.
И там разпуска,
пуши пура проклетникът, пие...
Напълно контролира живота на любовницата си.
Тя и прислужницата й никога не напускат дома.
Ходи при нея всеки четвъртък в 18 ч. Мускис си е загубил ума по нея.
Утре е четвъртък.
Как ли пък не! Не.
Трябва поне седмица, за да изготвим добър план.
И да дадем на негодника седмица, за да продължават хората му
да убиват и изнасилват жени ли?
Отиваме утре.
Кой е там?
Добър вечер, господарке. Как сте?
Не си губи времето, Николас. Отнесоха всичко, нищо не остана.
Нищо не съм дошъл да вземам, госпожо. Простете за късния час.
Какво искаш?
Разполагам с много ценна информация, с която не знам какво да правя.
Казах ти, че няма да свърши работа.
Беше точна и благоприлична. Аз виждам, че е добра кърмачка.
Но млякото й не се отразява добре на детето.
Защо не спира да плаче?
Дали не е болен? Да го заведем ли на лекар?
Това е плач от глад.
Нали сама казахте, че се насищат с малко! А ако вече се е нахранил?
Не яде, защото ме болят гърдите.
Млякото остава в тях. Такова нещо никога не ми се беше случвало.
На това дете му липсва кърмата на майка му.
Аз съм майка му и никога не съм го кърмила.
Роберто се хранеше с чай и атоле, не е вкусвал майчино мляко!
Ами тогава сигурно му липсва млякото на друга кърмачка.
Преди се хранеше, но вече не иска.
А малкото, което суче, го повръща.
Не мога повече така. Ще трябва да търсите друга кърмачка.
Не, моля ви, почакайте! - Съжалявам, госпожо.
Не, почакайте, умолявам ви!
Моля ви, помолете майка ми да позволи да се върна, може ли?
Тита трябва да му даде от атолето си,
то наистина го хранеше, моля ви!
Какво е това?
Какво си направила, Тита?
Мили боже.
Това е лоша поличба.
Не бъди суеверна, Фина. Не им ли изкара въздуха?
Какво направи? Нарочно беше, нали?
Не се прави на разсеяна, Тита де ла Гарса.
Роберто?
Роберто! Роберто!
Роберто. Не, не. Робе...
Роберто... Не!
Не...
Остави ни без нищо.
Съсипа всичко, обрече ни на глад.
Госпожо! Госпожо, спешна телеграма! Пристигна спешна телеграма.
Малкият Роберто е мъртъв.
Ела тук. Идвай тук!
Няма да позволя тъгата да завземе този дом, чуваш ли ме?
Никаква полза няма от плакането и вайкането.
Чака ни много работа.
На теб говоря, Тита де ла Гарса, не ме ли чуваш?
Вече не.
Ако бях заминала с тях, нищо такова нямаше да се случи.
Малкият Роберто е мъртъв по ваша вина.
Връщай се веднага, Тита де ла Гарса!
Ела тук, Тита!
Педро. Педро!
Вземам го. - Педро, не отивай!
Знаеш ли какво ще сполети семейството ми,
ако те хванат в "Лас Паломас"? - Няма да се случи!
Ами ако се случи? А планът ни, по дяволите?
Какво? Какво правим, ако не се върнеш?
Ще се върна, чуваш ли? - Няма да смогнеш, Педро.
Дотам и обратно е много далеч!
Хертрудис! - И е много рисковано!
Хертрудис, не знам дали няма да умра! И ако това ще стане,
искам да съм имал късмета да зърна Тита и сина си за последен път.
Дий!
Да му се не види.
Какво ти е?
Какво? - Малкият Роберто...
Той добре ли е? Какво се е случило с Роберто?
Страхуваха се, че полковникът ще им направи нещо, и избягаха в Тексас.
Моля?
Престанал да се храни.
Роберто е мъртъв.
Не. Не.
Не е истина.
Уби го
чичо ми.
Чичо ми уби малкия Роберто!
Не. Не. Не, не.
Прости ми.
Педро, къде отиваш?
Педро!
Онзи ден Педро излязъл от кожата си.
Болката, която носел в себе си, взела връх над разума му.
Мътните ме взели! - Да тръгваме.
Педро! Хайде! Педро!
В онзи момент отмъщението за смъртта на сина му
се превърнало в единствения му план.
Винаги съм мислела, че дори Педро да се бе придържал към плана,
резултатът не би се променил.
Кой ви го причини? - Мускис.
Но не липсват и хора, които вярват, че вината е на Хертрудис,
че провокацията на Мускис е дала начало на престрелката.
За идиоти ли ни мислехте?
Ти уби сина ми!
Сам си го убил.
Според мен дори присъстващите не разбрали какво точно се случва.
Излизайте, излизайте!
Единственото, което било сигурно,
било, че Мускис и хората му вече ги очаквали...
Педро!
... че заловили Педро
и че изпълнили своята част от договорката с мама Елена.
Момчета! Да бягаме. Не можем да чакаме Педро!
Изпълни ли договорката?
Хертрудис се спаси. Избяга.
А Педро Мускис? - Федералните го хванаха.
Това ми е повече от достатъчно.
Хей, не е всичко. Давате ми само половината.
Щом потвърдя информацията ти, ще ти дам и другата половина.
Платете ми колкото се бяхме разбрали. Не бяхме говорили така.
Не смей да ми поставяш условия, Николас.
Тита.
Тита! Тита.
Тита, виж какво намерих.
От любимите ти, изяж го. - Не искам.
Но не си яла нищичко.
Премръзнала си, ще си лепнеш някоя пневмония.
Вътре е топличко, да влизаме.
Фина, казах, че не искам. Моля те, остави ме на мира.
Тита! При всички положения трябва да слезеш,
защото майка ти чака да й приготвиш ваната.
Тита де ла Гарса!
Как можах да забравя?
Ей сегичка ще си получи ваната.
Хайде, мамичко. Скачайте вътре! Стана точно, както я обичате.
С лавандула, за да спите като кралица!
Какви ги вършиш? - Да ви помогна ли да се съблечете?
Защото нали не можете сама! - С кого си мислиш, че говориш?
Побързайте, че ще изстине! Вижте колко е хубава водата -
с всичките там масла, както я обичате!
Овладей си нервите, Тита! - Не искахте ли да влезете?
Влизайте тогава! - Осъзнай се!
Вече нямам нито сили, нито причини да ви обгрижвам.
Дотук беше. Не съм ви робиня.
А ако са го убили? - Педро носи неговата кръв.
В края на краищата все още е племенник на полковника.
Трябваше да се върнем за него.
Стига си го мислила, лягай долу. Кажи, когато си готова.
Разкажи ми нещо. Разсейвай ме.
Какво ще ти разказвам? Как ще те разсейвам?
А ако са ни оставили да избягаме?
Беше такава лудница, душа не ми остана. Да приключваме вече!
Захапи това.
Готова ли си?
Тита нямала представа,
но това бил денят, в който животът й щял изцяло да се промени.
Тита,
Педро е в болница.
Ранен е сериозно.
С оръжие ли?
Да. - Не ме лъжете. Мъртъв ли е?
Казвам ти, че е ранен.
В съзнание ли е? Уведомиха ли баща му?
Знам само толкова. - Кой ви го каза? Къде е?
В болница "Сан Карлос".
Побързай, трябва да тръгваме час по-скоро.
Колко време се пътува до болницата?
Не знам, госпожице. - Карай възможно най-бързо.
Това не е болница "Сан Карлос".
Мамичко? - Госпожице, слезте, ако обичате.
Мамичко?
Какво става? Мамичко? - Нищо не става, тук ще ви е добре.
Защо ми го причинявате?
Защо ме мразите толкова?
Мамичко!
Моля ви! Пуснете ме!
Не... Не, недейте! Не!
Пуснете ме! Моля ви! Мамичко! Мамичко! Мамичко!
Мамичко! Пуснете ме!
Мамичко!
На рамо!
На прицел!
Може би някой ден ще можем да бъдем заедно.
Може би. Да.
Обичам те.
Огън!
Преди време разбрах, че историите не са напълно верни или неверни.
Никой не знае как точно се е случило.
Някои казват, че Педро не могъл да си отиде от този свят без Тита,
защото още преди много години душите им се били слели завинаги.
Педро!
Превод АЛЕКСАНДРИНА ГЮНДОАН
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО