Da Pedro var flygtet, og Robertito var blevet fjernet -
- fandt Tita ikke længere kærlighed og glæde i at lave mad.
Hun følte sig tom, fortabt i en verden uden dufte.
Det her har ikke engang nogen duft.
Men du har jo ikke længere nogen at give smag til.
-Det smager godt. -Her gør vi tingene rigtigt, Tita.
-Her er bønner. -Jeg er ikke sulten. Smid det ud.
Nej, Fina, smid det ikke ud. Vi har brug for al den mad, vi har.
Banditterne kommer!
Gem jer og ikke en lyd!
Hvis de vil ind, bliver det over mit lig.
Jeg er bange.
Fadervor, du som er i himlene. Gud være os nådig.
Stop. Du skal være stille.
Jeg kommer i helvede, Tita. Jeg kender ingen bønner.
Min mor kan finde på at gøre noget dumt.
Hvad laver I her? Hvad vil I?
Vi er sultne. Vi har brug for mad.
Her er ingen mad til onde mennesker.
Kom så.
Ingen sætter fod i mit hus!
Se her!
Jeg skyder godt og har et hidsigt temperament. Hvis tur er det nu?
Lad os respektere hinanden. Du kan se, at min hånd ikke ryster.
Tag jer ikke af hende. Gå ind og tag det hele.
Ud af mit hus!
Ud, sagde jeg!
Mor!
-Er du vanvittig? -Her skal ingen blive skudt.
Crispín.
Vi kender hinanden og har spist sammen.
Derfor beder jeg dig om at slappe af.
Ingen bliver såret her, og ingen dør.
Benito, don Jorge.
Vil I virkelig gøre det her?
Lad huset være i fred.
Tag, hvad I kan, og sæt jer op på jeres heste.
Kom så.
Ikke dårligt. Det var et godt udbytte.
-Undskyld forstyrrelsen, frue. -Lad os komme af sted!
"Frue."
Ydmyg mig aldrig igen i andres påsyn.
Han har ikke spist, siden vi forlod gården.
Nogle gange tror vi, de ikke spiser, men små børn behøver ikke meget.
-Jeg ved ikke, hvad jeg gør forkert. -Derfor er jeg her.
Barnet vil ikke spise.
Han har brug for fred og ro. Han spiser ikke, hvis han er ked af det.
Han spiser! Nu spiser han.
Når din sorg bliver for dyb
Så tænk på mig
Når du føler tårerne komme
Vær sød at tænke på mig
Så vil du vide, at jeg forguder
Din guddommelige silhuet
Din uskyldige mund
Der i din ungdom
Den lærte mig om synd
Når jeg kommer tilbage, skal intet skille os ad.
Hjælp mig! Hjælp mig!
-Hjælp! -Slap af.
Hjælp mig!
Hvad er der sket?
Der var så mange. Vi så dem ikke komme.
De råbte: "Hvor gemmer I dem?"
De gik ind i huset uden tilladelse.
Hvem?
De piskede børnene for at få at vide, hvor oprørerne var.
Men de fandt dem ikke.
Så gik de efter kvinderne. De rev i mit undertøj.
Ved du, hvilket regiment det var, eller hvem der havde kommandoen?
De tog imod ordrer fra en, der hed Múzquiz.
-Voldtog obersten dig? -Nej.
Han grinede bare af, hvad de gjorde mod os.
Kom med mig.
Hjælp mig med at vaske hende.
-Jeg dræber obersten. -Ja, og alle hans soldater.
-Som død er han værdiløs for os. -Men han fortsætter nedslagtningen.
Vi tager ham til fange og presser ham til at fortælle om deres planer.
-Hvordan får vi fat i ham? -Vi finder en måde.
Den eneste måde er at kidnappe hans kone og hans søn.
-Det er ikke familiens skyld. -Det vil skræmme ham.
Jeg måtte flygte fra udyret, fordi han ville dræbe mig.
Det er hans skyld, jeg ikke kan se Tita eller min søn.
Men det må ikke handle om personlig hævn.
-Det er større end os alle. -Det er ikke personligt...
Vi tager Múzquiz.
Kan du huske, hvilke urter der var i, Fina?
Jeg er helt blank. Kan du ikke huske det?
-Er de gamle? -Nej, de dufter godt.
-Jeg kan ikke lugte noget. -Tita!
Hvis vi arbejder hårdt, får vi en ny høst og mere frugt.
Gården bliver aldrig den samme, selv ikke med en ny høst og frugt.
Jeg kan ikke huske, om der skal koriander i.
Er alt i orden?
Ja.
I Nachas opskrift står der -
- at til pølser fra nord skal man bruge otte kilo svinekød -
- og to kilo rester eller grisehoved.
Man opvarmer eddike -
- og tilsætter et kilo tørret chili uden frø.
Den dag fulgte Tita opskriften til punkt og prikke.
Hun fik ikke lyst til at eksperimentere med urter -
- en teskefuld spidskommen eller lidt ekstra salt.
Tita følte sig fortabt og tom.
Der var intet i hende, der kunne give retten smag.
Det dufter godt, Tita. Prøv.
Lad os gøre pølserne klar.
"Pres hårdt for ikke at lukke luft ind."
-Er du klar? -Ja.
PØLSER FRA NORD
Der skal en kanon til at sprænge porten.
-Kammerater! -Kanon?
Valente har noget at fortælle. Sæt dig der.
Nå... Sig det.
Som I kan se, er jeg på den gode side nu.
Hvorfor deserterede du?
De svin dræbte min bror.
Han var revolutionær.
Mandskabet ved, at obersten har en elskerinde.
Hun bor i et hus, han har købt. Der tager han hen for at slappe af.
Der ryger svinet cigarer og drikker.
Han kontrollerer elskerindens liv. Hun og stuepigen går aldrig ud.
Hver torsdag klokken seks er han der. Múzquiz er vild med hende.
Det er torsdag i morgen.
Nej, aldrig i livet. Vi skal bruge en uge til planlægning.
Så svinets mænd kan dræbe og voldtage kvinder?
Lad os gøre det i morgen.
Hvem er det?
Godaften, frue. Hvordan går det?
Det er spild af tid, Nicolás. De har allerede taget alt.
Jeg er her ikke for at stjæle. Undskyld, jeg kommer så sent.
-Hvad vil du? -Jeg har værdifulde oplysninger.
Men jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre med dem.
-Jeg sagde jo, det ikke ville gå. -Hun har været punktlig og ærlig.
-Jeg kan se, hun er en god amme. -Men han kan ikke lide hendes mælk.
Han holder ikke op med at græde.
-Er han syg, går vi til lægen. -Han er bare sulten.
Du sagde jo, det var nok med den smule, han spiste.
Han spiser ikke. Mine bryster gør ondt. Mælken sidder fast.
Det er aldrig sket før. Han savner sin mors mælk.
Jeg er hans mor og har aldrig ammet ham.
Han drak te og majsmel, men aldrig modermælk.
Så savner han en anden ammes mælk.
Først drak han, men ikke længere. Det, han får i sig, kaster han op.
Jeg orker ikke mere. De må finde en anden amme.
Vær sød at vente. Vent!
Bed mor om at lade mig tage hjem.
Tita skal give ham majsvælling. Han spiste den. Kom nu!
Hvad er det?
Tita, hvad har du gjort?
Åh gud!
-Det er et dårligt tegn. -Vær ikke overtroisk, Fina.
Trykkede I luften ud? Tita, hvad har du gjort?
Du gjorde det med vilje, ikke?
Spil ikke dum, Tita de la Garza.
Roberto?
Roberto!
Roberto! Åh nej.
Nu har vi intet tilbage.
Du har ødelagt al maden.
Frue! Der er kommet et vigtigt telegram!
Der er telegram til Dem.
Robertito er død.
Kom her. Kom her!
Jeg lader ikke sorg overtage huset! Hører du?
Det nytter ikke at græde. Vi har meget at gøre.
Jeg taler til dig, Tita de la Garza! Hører du?
Ikke længere.
Hvis jeg var taget med dem, var det ikke sket.
Det er din skyld, at Robertito er død.
Tita de la Garza, kom tilbage.
Tita, kom tilbage!
-Pedro? Pedro! -Jeg gør det.
Du må ikke gå. Du ved, hvad der sker med min familie, hvis de fanger dig.
-Det gør de ikke. -Hvad sker der med vores plan?
-Hvis du ikke kommer tilbage. -Det gør jeg.
Du har ikke tid til at ride frem og tilbage.
-Det er for farligt! -Jeg dør måske.
I så fald vil jeg se Tita og min søn en sidste gang.
For helvede da.
Hvad er der?
-Hvad? -Robertito!
Er han okay? Hvad er der sket med Robertito?
De var bange for, at obersten ville gøre noget, så de flygtede til Texas.
Hvad?
Han ville ikke længere spise.
Robertito er død.
Nej...
Det passer ikke.
Han dræbte ham.
Det var min onkel. Min onkel dræbte Robertito.
Undskyld.
Pedro. Hvor skal du hen?
Pedro!
Den dag mistede Pedro al kontrol.
Smerten i ham fortrængte al fornuft.
-Det forbandede fjols! -Kom så.
Pedro! Kom tilbage!
I det øjeblik var hans eneste plan at hævne sin søn.
Jeg har altid følt, at selvom Pedro havde fulgt planen -
- ville resultatet have været det samme.
-Hvem gjorde det? -Múzquiz!
Men andre mener, at det var Gertrudis' skyld.
At hun fremprovokerede Múzquiz' kugleregn.
Tror I, at vi er idioter?
-Du dræbte min søn! -Nej, du dræbte ham.
Jeg tror ikke engang, at de, der var der, ved, hvad der skete.
Kom ud!
Vi ved kun, at Múzquiz og hans mænd ventede på dem.
Pedro!
De tog Pedro til fange -
- og de brød ikke aftalen med doña Elena.
Holdt han sit ord?
Gertrudis er i live. Hun flygtede.
-Og Pedro Múzquiz? -Militæret tog ham.
Det er mere end nok for mig.
Det er ikke nok. De giver mig kun halvdelen.
Når jeg har bekræftet, hvad du siger, giver jeg dig resten.
Betal mig, hvad vi blev enige om.
Du skal ikke stille krav, Nicolás.
Tita.
Se, hvad jeg har fundet.
-Det er dem, du kan lide. Spis. -Jeg vil ikke.
Du har jo ikke spist noget.
Du er iskold. Du får lungebetændelse.
Der er varmere derinde. Kom så.
Jeg vil ikke, Fina.
Bare lad mig være i fred.
Du skal gå ind.
Din mor venter på sit bad.
Tita de la Garza.
Hvorfor tænkte jeg ikke på det?
Hun skal nok få sit bad.
Badet er klar, mor. Det er lige, som du vil have det.
-Lavendel hjælper dig med at sove. -Hvad laver du?
Skal jeg klæde dig på? Du kan jo ikke selv.
Fart på, inden det bliver koldt. Mærk, hvor skønt!
-Med den olie, du elsker. -Slap af!
-Skal du ikke i bad? -Slap af!
Jeg har hverken kræfter eller lyst til at tjene dig mere.
Det er slut. Jeg er ikke din slave.
-Tænk, hvis de dræber ham. -Pedro er hans familie.
Han er trods alt oberstens nevø.
-Vi burde have hentet ham. -Hold op med at tænke. Læg dig ned.
Sig til, når du er klar.
Fortæl mig noget. Giv mig noget andet at tænke på.
Hvad skulle jeg kunne fortælle?
Tænk, hvis de lod os flygte.
Forvir mig ikke mere. Det snurrer nok i hovedet allerede.
Bid i den her.
Er du klar?
Tita vidste det ikke -
- men den dag ville hendes liv ændre sig fuldstændigt.
Tita.
Pedro er på hospitalet.
Han er alvorligt såret.
-Skød de ham? -Ja.
-Lyv ikke for mig. Han er død. -Jeg sagde jo, han er såret.
-Er han ved bevidsthed? -Jeg ved ikke mere.
-Hvor er han? -På San Carlos Hospital.
Skynd dig. Vi må af sted med det samme.
Hvor langt er der til hospitalet? Kør så hurtigt, du kan.
Det her er ikke San Carlos Hospital!
-Mor? -Vær sød at komme ud.
Mor?
Hvad sker der? Mor?
De får det godt her.
Hvorfor gør du det her?
Hvorfor hader du mig så meget?
Mor!
Slip mig! Kom nu! Mor!
Mor!
Mor, hjælp mig!
Mor!
Læg an!
Sigt!
Måske kan vi en dag være sammen.
Måske, ja.
Alene, uden din kærlighed
Her vandrer jeg
Her går jeg
Jeg elsker dig.
Fyr!
Selv himlen vil ikke give mig svar
Når jeg spørger efter dig
Om natten, når jeg sover
Drømmer jeg, at vi er der
Os to, side om side
Mod den blå himmel
Men når jeg vågner
Er himlen rød, og du er der ikke
Jeg vil lede efter dig Og hvis jeg finder dig
Ja, hvis jeg finder dig Kom tilbage til mig
For længe siden indså jeg, at ingen historie er helt sand eller falsk.
Ingen ved præcis, hvordan det skete.
Nogle siger, at Pedro ikke kunne forlade verden uden Tita -
- fordi deres sjæle for længe siden var smeltet sammen for evigt.
Pedro.
EFTER ROMANEN AV LAURA ESQUIVEL
Tekster: Henrik Steen Iyuno