Miután Pedro elmenekült, Robertitót pedig elvitték,
Tita többé már nem szeretetből és örömmel főzött.
Ürességet érzett,
elveszett egy illatok nélküli, ízetlen világban.
Ennek se íze, se bűze.
Persze, már nincs kinek a kedvére tenni…
- Nincs semmi baja. - Jól kell csinálni a dolgokat, Tita.
Van bab.
Nem kérek. Fina, ezt dobd ki!
Fina, ne! Ne dobd ki! Nem pazarolhatjuk az ételt.
Itt vannak a banditák!
Bújjatok el! Egy pisszenést se!
Csak a holttestemen át jutnak be ebbe a házba!
SZERESS MEXIKÓBAN! 6. RÉSZ
Nagyon félek!
Mi Atyánk, aki a mennyekben vagy… Üdvözlégy Mária…
- Isten Báránya… - Maradj csendben!
Pokolra fogok jutni, Tita. Egyetlen imát sem ismerek.
Anyám bármilyen ostobaságra képes.
Mit kerestek itt? Mit akartok?
Éhezünk. Ennünk kell valamit.
Bűnözőknek itt nem adunk ételt.
Gyerünk!
- Senki se teszi be a lábát a házamba! - Nézzétek!
Jól célzok és rossz a természetem.
- Nyugalom! - Ki következik?
Tiszteljük egymást!
Látjátok, nem remeg a kezem.
Ne foglalkozzatok vele! Menjetek be, és hozzatok el mindent!
Takarodjatok a házamból!
Azt mondtam, kifelé!
Anya!
Elment az eszed?
Senki nem fog lelőni senkit!
Crispín!
Az együtt eltöltött évek iránti tiszteletből
kérem, nyugodjanak meg!
Itt nem lesz se sebesült, se halott.
Benito! Jorge úr!
Tényleg ezt akarják tenni?
Hagyjátok a házat!
Hozzatok, amit tudtok, aztán lóra!
Gyertek!
Ez jó. Szép zsákmány.
Elnézést kérünk, főnökasszony.
Induljunk!
"Főnökasszony"!
Soha többé ne alázz meg mások előtt!
Semmit sem evett, mióta itt vagyunk.
Néha azt hisszük, nem esznek, de a babáknak kevés étel kell.
Ne aggódjon!
- Nem tudom, mit rontottam el. - Ezért vagyok itt.
Ez a baba nem akar enni!
A babának nyugalom kell.
Nem fog enni, ha nyugtalan.
Eszik! Végre eszik!
Ha mélységes fájdalom gyötör
Gondolj rám!
Ha rád törne a sírás
Gondolj rám!
Hát nem látod, hogy én imádom
Szent arcodat?
Ártatlan szádat
Amely gyerekkoromban
Bűnre csábított
Amikor visszatérek, semmi sem választhat el minket.
Segítség!
Segítsetek, kérlek! Segítség!
- Segítsetek! - Nyugodj meg!
- Segíts! - Nyugodj meg!
Mi történt?
Nagyon sokan voltak. Nem láttuk, hogy jönnek.
Azt kiabálták: "Hol rejtegetitek őket?"
Kérdés nélkül berontottak a házakba.
Kik?
Szíjjal verték a gyerekeket, hogy elárulják, hol vannak a lázadók,
de…
nem találtak egyet sem, ezért a nőket kezdték el bántani.
Megragadtak az alsószoknyámnál fogva.
Tudod, melyik ezred tette?
Tudod, ki volt a parancsnok?
Egy Múzquiz nevű férfi parancsait követték.
Bántott téged az ezredes?
Nem. Csak nevetett azon, amit az emberei tettek velünk.
Gyere! Gyere velem!
Segíts megmosdatni!
- Megölöm az ezredest! - A csapataival együtt!
- Igen! - Holtan nincs hasznunkra.
Élve sincs. Tovább fogja mészárolni az embereket.
El kell fognunk, és ki kell szednünk belőle,
hogy mit terveznek ellenünk.
- Hogy fogjuk el? - Nem tudom.
De csak van rá mód.
Egyik sem jó.
Raboljuk el a feleségét és a fiát!
- Erről nem ők tehetnek. - De ráijesztünk!
Figyelj! El kellett menekülnöm, mert meg akar ölni.
Miatta nem láthatom Titát és a fiamat.
De ez nem válhat személyes bosszúvá. Ez az ügy nem rólunk szól, Juan!
- Ez nem személyes bosszú. - Elég legyen!
Elég!
Kapjuk el Múzquizt!
Milyen fűszerek kellenek bele, Fina?
Én nem tudom. Nem emlékszel?
Ez már régi?
Nem, jó illata van.
Nem érzek semmit.
Tita!
Figyelj, ha keményen dolgozunk, hamarosan újra bő termésünk lesz.
Ez a birtok már sosem lesz olyan, mint régen.
Nem emlékszem, hogy kell-e bele koriander.
Jól vagy?
Igen.
Nacha szakácskönyve szerint
az északi kolbászhoz szükség van nyolc kiló sertéshátszínre
és két kiló fejhúsra vagy aprólékra.
Felmelegítjük az ecetet, és beleteszünk egy kiló széles chilit,
amit előzőleg kimagozunk.
Aznap Tita betűről betűre követte a receptet.
Nem volt kedve kísérletezni az illatos fűszerekkel,
egy teáskanál köménnyel vagy még egy csipet sóval.
Tita elveszettnek és üresnek érezte magát.
Semmit sem tudott hozzátenni az ételhez.
Isteni illata van, Tita! Szagold meg!
Most készítsük el a kolbászokat!
"Jó szorosan kell tölteni, hogy ne legyen levegős."
- Kezdhetjük? - Igen.
ÉSZAKI KOLBÁSZ
Ágyú kéne, hogy bejussunk azon az ajtón.
- Bajtársak! - Egy ágyú?
Valente mondani akar valamit. Hozz egy széket!
Jól van. Hallgatunk.
Mint látjátok, már a jó oldalon állok.
Miért álltál át?
Azok a szemetek megölték a fivéremet.
Forradalmár volt.
Köztudott, hogy az ezredesnek szeretője van.
Vett neki egy házat, ott találkoznak.
Ott pihen. Ott cigarettázik az a rohadék.
Iszik.
Ő irányítja a szeretője életét.
A nő és a szobalány sosem mozdulnak ki.
Az ezredes csütörtökönként 6-kor megy oda.
Megőrül azért a nőért.
Holnap csütörtök van.
Nem, ember. Nem.
Kell egy hét, hogy kidolgozzuk a tervet.
És egy hétig hagyjuk, hogy az emberei nőket bántalmazzanak?
Holnap megyünk.
Ki van ott?
Jó estét, asszonyom! Hogy van?
Ne vesztegesd az idődet, Nicolás! Mindent elvittek, semmi sem maradt.
Nem azért jöttem, asszonyom. Elnézést a kései zavarásért.
Mit akarsz?
Nagyon értékes információm van.
És nem tudom, mit kezdjek vele.
- Mondtam, hogy haszontalan. - Tisztességes és pontos volt.
Szerintem jó szoptatós dajka.
Nem kell a teje a babának!
Egyfolytában sír.
- Vigyük orvoshoz? - Csak éhes.
De azt mondta, nem eszik sokat! És ha már evett?
Nem eszik, mert fáj a mellem.
Nem jön ki a tej. Ilyen még sosem történt velem!
Hiányzik neki az anyja teje.
Én vagyok az anyja, és én sosem szoptattam őt!
Csak teát és atolét kapott, sosem szoptatta senki!
Akkor egy másik szoptatós dajka teje hiányzik neki!
Eleinte még szopizott, de már nem. És kihányja, amit megeszik.
Én ezt nem bírom tovább! Keressenek másik dajkát!
- Sajnálom. - Várjon, kérem!
Ne menjen el, kérem!
Szóljanak anyának, hogy vissza akarok menni, jó?
Tita atoléja kell neki. Azt megette. Kérem!
Ez meg mi?
Mit műveltél, Tita?
Istenem!
- Ez rossz ómen. - Ne légy babonás, Fina!
Kinyomtad belőle a levegőt? Mit műveltél?
Szándékosan csináltad, igaz?
Ne add az ártatlant, Tita De la Garza!
Roberto!
Miattad semmink sem maradt.
Mindent tönkretettél, és most nincs mit ennünk.
Asszonyom!
Sürgős távirat érkezett önnek, asszonyom!
Robertito meghalt.
Gyere ide!
Nem hagyom, hogy a szomorúság eluralkodjon a házon! Hallottad?
Nincs értelme sírni és szomorkodni.
Rengeteg a dolgunk.
Hozzád beszélek, Tita De la Garza! Nem hallod?
Többé már nem.
Ha velük mehettem volna, ez nem történt volna meg!
Robertito miattad halt meg!
Azonnal gyere vissza, Tita De la Garza!
Gyere ide, Tita!
Pedro!
- Pedro! - Elviszem.
Pedro, ne menj!
Tudod, mi lesz a családommal, ha elkapnak!
- Nem kapnak el. - És ha mégis?
Mi lesz a tervünkkel?
- Mi lesz, ha nem jössz vissza? - Visszajövök, érted?
Nincs elég idő arra, hogy oda-vissza megjárd.
- Túl kockázatos! - Gertrudis! Lehet, hogy meghalok!
Ha így lesz, még utoljára szeretném látni Titát és a fiamat.
Gyerünk!
A rohadt életbe!
Mi a baj?
- Mi az? - Robertito…
Jól van?
Mi történt Robertitóval?
Féltek, hogy az ezredes bántani fogja.
- Ezért elmenekültek Texasba. - Micsoda?
Nem akart enni.
Robertito meghalt.
Nem! Nem!
Az nem lehet.
Megölte őt!
A nagybátyám…
megölte Robertitót!
Bocsáss meg!
Pedro! Hová mész?
Pedro!
Pedro aznap elvesztette az önuralmát.
A fájdalma elvette az eszét.
- A rohadt életbe! - Menjünk!
Pedro! Ne csináld! Pedro!
Abban a percben
fia halálának megbosszulása lett az egyetlen terve.
Mindig úgy gondoltam, hogy ha Pedro tartotta volna magát a tervhez,
akkor is ez lett volna a vége.
- Ki tette ezt? - Múzquiz!
De vannak, akik szerint Gertrudis hibája.
Hogy Múzquiz provokációja miatt kezdődött a lövöldözés.
Azt hittétek, ostobák vagyunk?
Megölted a fiamat!
Te ölted meg.
Azt hiszem, még a jelenlévők sem tudták pontosan, mi történt.
Kifelé!
Csak azt tudjuk,
hogy Múzquiz és az emberei már vártak rájuk.
Pedro!
Hogy Pedrót elfogták,
és betartották, amit ígértek: elengedték Gertrudist.
Betartotta a szavát?
Gertrudis él és jól van. Elmenekült.
És Pedro Múzquiz?
A szövetségiek elfogták őt.
Ez bőven elég nekem.
Ez nem az egész. Csak a felét adta oda.
Megkapod a többit is, ha megerősítik az információdat.
Fizesse ki, amit megígért! Nem ebben egyeztünk meg.
Azt nem te döntöd el, Nicolás.
Tita!
Nézd, mit találtam!
Ez az, amit szeretsz. Egyél!
Nem kérek.
De semmit sem ettél.
Át vagy fagyva. Tüdőgyulladást fogsz kapni.
A házban meleg van.
- Gyere! - Nem akarok.
Hagyj békén, kérlek!
Tita! Mindenképp jönnöd kell.
Anyukád várja, hogy elkészítsd a fürdővizét.
Tita De la Garza!
Hogy felejthettem el?
Azonnal kész lesz a fürdővize.
Tessék, mami. Szállj be! Pont olyan, amilyennek szereted!
A levendulától úgy alszol majd, mint egy királynő!
- Mit művelsz? - Segítsek levetkőzni?
- Magadtól nem megy! - Mégis kivel beszélsz?
Siess! Ki fog hűlni! Nézd, milyen jó a víz!
- A kedvenc olajaiddal! - Uralkodj magadon!
- Nem akarsz fürdeni? Szállj be! - Higgadj le!
Sem okom, sem erőm nincs már szolgálni téged.
Vége! Nem vagyok a rabszolgád!
- És ha megölték? - Pedro a vérrokona.
Mindig is az ezredes unokaöccse lesz.
Vissza kellett volna mennünk érte.
Ne gondolkodj! Feküdj vissza! Szólj, ha felkészültél!
Mondj valamit!
Tereld el a figyelmem!
Mit mondjak? Mivel tereljem el a figyelmedet?
És ha hagytak minket megszökni?
Óriási volt a fejetlenség. Még mindig zúg a fejem. Gyerünk!
Harapj rá erre!
Készen állsz?
Tita még nem tudta,
de azon a napon teljesen megváltozott az élete.
Tita!
Pedro kórházban van.
Súlyosan megsebesült.
Meglőtték?
Igen.
Ne hazudj nekem!
- Meghalt? - Mondom, hogy megsebesült.
- Jól van? Az apja tudja? - Ez minden, amit tudok.
- Ki mondta ezt? Hol van? - A San Carlos kórházban.
Siess! Mennünk kell.
- Mennyi idő alatt érünk oda? - Nem tudom.
Hajtson, ahogy csak tud!
Ez nem a San Carlos kórház!
Mami!
Kisasszony, jöjjön velem!
Mami!
Mi ez az egész?
- Mami! - Semmi baj, itt jó helyen lesz.
Miért teszed ezt velem?
Miért gyűlölsz ennyire?
Mami!
Segítség!
Engedjenek el! Kérem!
Mami!
Segítség!
Mami!
Felkészülni!
Célozz!
Talán egy nap majd együtt leszünk.
Talán. Igen.
Egyedül
A szerelmed nélkül
Csak megyek
Szeretlek.
Tűz!
Még a Mennyország sem válaszol
Amikor rólad kérdezek
Eközben én már alszom
Azt álmodom, hogy sétálunk
Mi ketten, egymás mellett
A kék ég felé
De mikor felébredek
Az ég vérvörös és szükségem van rád
Hadd keresselek meg
És ha megtalállak
Gyere vissza hozzám!
Már tudom, hogy nincs teljesen igaz vagy teljesen valótlan történet.
Senki sem tudja pontosan, hogyan történt.
Egyesek szerint Pedro nem mehetett el e világról Tita nélkül,
mert a lelkük már réges-régen
örökre összeforrt.
Pedro!
Magyar szöveg: Borsody Anna Iyuno