Po pobegu Pedra in odhodu Robertita
kuhanje za Tito ni več predstavljalo ljubezni in užitka.
Bila je otopela,
izgubljena v svetu brez okusov in vonjev.
To smrdi.
Seveda, če ni nikogar, ki bi mu ustregla...
Dobro je. -Tita, tu delamo, kot je treba.
Fižol imamo.
Nisem lačna. Fina, vrzi proč.
Ne, Fina, shrani. Pozneje bo manjkalo hrane.
Banditi prihajajo!
Skrijta se. In bodita tiho.
V hišo bodo vstopili samo preko mojega trupla.
KOT VODA ZA ČOKOLADO
Grozno se bojim.
Oče naš, ki si v nebesih. Zdrava Marija, milosti polna.
Jagnje Božje... -Dovolj, utihni.
V pekel bom šla, Tita. Niti ene molitve ne znam.
Moja mama je sposobna narediti neumnost.
Kaj vas je pripeljalo sem? Kaj hočete?
Lačni smo. Nekaj moramo jesti.
Tu ni hrane za zločince.
Gremo.
Nihče ne bo stopil v mojo hišo. -Glejte!
Odlično merim in nisem prijazna.
Umiri se. -Kdo je naslednji?
Spoštujmo drug drugega.
Videl si, da se mi roke ne tresejo.
Ne menite se zanjo. Vstopite in poberite vse.
Ven iz moje hiše!
Ven, sem rekla!
Mama!
Si nora?
Nihče ne bo nikogar ubil.
Crispine...
Iz čistega spoštovanja, ker se poznava in sva si delila kruh,
te prosim, da se umiriš.
Tu ne bo ne ranjenih ne mrtvih.
Benito, Jorge.
Boste res to naredili?
Ne dotikajte se hiše.
Vzemite vse, kar lahko, in na konje.
Gremo.
V redu je. Dober plen.
Oprostite, da smo motili, gospodarica.
Gremo!
"Gospodarica"?
Nikoli več si me ne drzni ponižati pred drugimi.
Odkar smo prišli, ni nič jedel.
Včasih mislimo, da nič ne jedo, ampak za otroke je malo dovolj.
Ne skrbite.
Ne vem, kaj sem naredila narobe. -Zato sem jaz tu.
Ta otrok noče jesti.
Otrok mora biti miren.
Ne bo jedel, če je nemiren.
Jé. Tako, jé.
Če si grozno žalosten,
misli name.
Če ti gre na jok,
misli name.
Vidiš, da častim
tvojo božansko sliko,
tvoje nedolžne ustnice,
ki so me kot majhno
naučile grešiti.
Ko se vrnem, naju nič ne bo ločilo.
Pomagajte mi!
Pomagajte mi, prosim! Na pomoč!
-Umiri se, počasi.
Pomagajte mi... -Počasi.
Kaj se je zgodilo?
Veliko jih je bilo. Nismo videli, da prihajajo.
Začeli so vpiti: "Kje jih skrivate?"
Hodili so v hiše brez dovoljenja.
Kdo?
Otroke so bičali, da bi jim povedali, kje so uporniki.
Toda...
Niso jih našli, pa so se spravili na ženske.
Vlekli so me za spodnje krilo.
Veš, katera enota je bila to?
Veš, kdo jim je poveljeval?
Izpolnjevali so ukaze nekega Muzquiza.
Te je brigadir zlorabljal?
Ne. On se je samo smejal tistemu, kar so nam počeli.
Pridi. Pridi z mano.
Pomagaj mi jo umiti.
Ubil bom tega brigadirja. -In vse njegove vojake.
Ja. -Mrtev ti ne bo koristen.
Niti živ. Še naprej bo klal ljudi.
Ujeti ga moramo in izvleči vse informacije o strategiji proti nam.
Kako pa ga bomo ujeli? -Ne vem.
Gotovo obstaja način.
Ne tvoj ne moj.
Ugrabili bomo njegovo ženo in sina. -Njegova družina ni kriva.
Ampak tako bo kaznovan. -Pobegniti sem moral, sicer bi me ubil.
Zaradi njega ne morem videti ne Tite ne sina.
Ampak to se ne sme spremeniti v osebno maščevanje.
To je pomembnejše od vseh nas, Juan. -Ni osebno maščevanje...
Dovolj je bilo!
Dovolj!
Ujemimo Muzquiza.
Se spomniš, katere vse začimbe so bile?
Mislim, da ne. Se ti ne spomniš?
Jim je potekel rok?
Ne, lepo diši.
Jaz nič ne duham.
Tita!
Če se potrudiva in zavihava rokave, bomo kmalu uživali v sadovih dela.
Ta hacienda vseeno ne bo nikoli več kot prej.
Ne spomnim se, ali dodam semena koriandra.
Si v redu?
Ja.
Po Nachinih receptih
za pripravo choriza potrebujemo 8 kg svinjskega fileja
in 2 kg ostankov fileja.
V segreti kis damo kilogram paprike,
ki smo ji odstranili semena.
Tisti dan je Tita natančno sledila receptu.
Ni čutila želje po eksperimentiranju s številnimi dišečimi začimbami,
žličko kumina ali ščepom soli več.
Tita se je počutila izgubljena, prazna.
V tisto jed ni mogla dodati nič svojega.
Zelo lepo diši, Tita. Poduhaj.
Pripraviva klobase.
"Treba je dobro iztisniti ves zrak."
Pripravljena? -Pripravljena.
CHORIZO
Potrebovali bi top, da podremo ta vrata.
Tovariši! -Top?
Valente vam mora nekaj povedati. Vzemi stol.
Poslušamo. Povej.
Kot vidite, sem prešel na stran dobrih.
Zakaj si dezertiral?
Kurbeži so ubili mojega brata.
Revolucionar je bil.
Splošno znano je, da ima brigadir ljubico.
Obiskuje jo v hiši, ki jo je kupil.
Tam se sprošča. Kadi cigare, baraba.
Pije.
Nadzira življenje svoje ljubice.
Ona in služabnica nikoli ne zapustita hiše.
Obišče jo vsak četrtek ob šestih.
Muzquiz je nor nanjo.
Jutri je četrtek.
Ne, stari. Ne.
Počakati moramo en teden in skovati dober načrt.
In dati barabi en teden, da njegovi ljudje ubijajo in posiljujejo?
Jutri gremo.
Kdo je?
Dober večer, gospodarica. Kako ste?
Čas zapravljaš, Nicolas.
Vse so odnesli. Nič ni ostalo. -Nisem prišel jemat, gospa.
Oprostite, da prihajam tako pozno.
Kaj hočeš?
Izjemno dragoceno informacijo imam.
Ne vem, kaj naj naredim z njo.
Rekla sem ti, da ni dobra. -Prihajala je točno in vljudna je.
Dobra dojilja je.
Ampak otroku ni všeč mleko.
Zakaj ne neha jokati?
Je bolan? Ga peljemo k zdravniku? -Joka, ker je lačen.
Ampak rekla si, da je malo dovolj in če je jedel...
Ne jé, ker me bolijo dojke.
Mleko ostaja notri. To se mi še ni zgodilo.
Otrok pogreša materino mleko.
Jaz sem njegova mama in nikoli ga nisem dojila.
Hranil se je s čaji in "atolejem", vendar ni pil materinega mleka.
Torej pogreša mleko druge dojilje.
Maloprej je jedel, toda noče več. In še tisto, kar poje, izbruha.
Ne morem več. Morali boste najti drugo dojiljo.
Žal mi je. -Prosim, počakaj.
Ne, čakaj. Prosim.
Prosim, recite moji mami, naj me vzame nazaj.
Tita mu mora dati "atole". To je jedel. Prosim.
Kaj je to?
Kaj si naredila, Tita?
Mojbog.
To je slabo znamenje. -Ne bodi vraževerna, Fina.
Si iztisnila zrak? Kaj si naredila?
Namerno si to naredila, kajne?
Ne delaj se neumno, Tita de la Garza.
Roberto...
Roberto!
Roberto...
Pustila si me brez vsega.
Vse si porabila. Hrane ni več.
Gospa!
Nujen telegram, gospa. Nujen telegram.
Robertito je mrtev.
Pridi sem!
Ne bom dovolila, da žalost zavzame to hišo! Se razumeva?
Nima smisla jokati in stokati!
Veliko dela imamo.
Tebi govorim, Tita de la Garza! Me ne slišiš?
Nič več.
Če bi šla z njimi, se to ne bi zgodilo.
Ti si kriva za Robertitovo smrt.
Takoj se vrni, Tita de la Garza!
Pridi sem, Tita!
Pedro...
Pedro! -Peljem ga.
Pedro, ne odidi.
Veš, kaj bo z mojo družino, če te ujamejo vojaki?
To se ne bo zgodilo. -Kaj, če se zgodi? Pa najin načrt?
Kaj, če se ne vrneš? -Vrnil se bom, v redu?
Ne boš imel časa oditi tja in se vrniti.
Prenevarno je. -Ne vem, ali bom umrl.
Če bo tako, bi rad še zadnjič videl Tito in sina.
Greva.
Prekleto...
Kaj ti je?
Kaj je narobe? -Robertito.
Je dobro?
Kaj se je zgodilo Robertitu?
Bali sta se, da jima bo brigadir kaj naredil.
Pobegnili so v Teksas. -Kaj?
Ni hotel več jesti.
Robertito je mrtev.
Ne, ne...
Ni res.
Ubil ga je.
Moj stric...
Moj stric je ubil Robertita.
Oprosti mi.
Pedro. Kam greš?
Pedro!
Pedro je tisti dan izgubil nadzor.
Bolečina v njem mu je zameglila razum.
Prekleto. -Gremo.
Pedro! Dajmo! Pedro!
V tistem trenutku je bil njegov edini načrt maščevati sina.
Vedno sem menila,
da bi bil rezultat enak,
čeprav bi se Pedro držal načrta.
Kdo vam je to naredil? -Muzquiz.
Nekateri menijo, da je kriva Gertrudis.
Toda Muzquiz je izzval streljanje.
Mislili ste, da smo neumni.
Mojega sina si ubil!
Ti si ga ubil.
Menim, da niti tisti, ki so bili tam, ne vedo točno, kaj se je zgodilo.
Ven!
Nekaj pa je zanesljivo.
Da so jih Muzquiz in njegovi ljudje čakali.
Pedro!
Ujeli so Pedra
in izpolnili svoj del dogovora z mamo Eleno.
Je držal besedo?
Gertrudis je živa in zdrava. Pobegnila je.
Pa Pedro Muzquiz?
Ujeli so ga.
To je zame več kot dovolj.
Tu je manj. Dali ste samo pol.
Ko potrdim informacijo, boš dobil preostalo.
Plačajte toliko, kot ste rekli. Nisva se tako dogovorila.
Ne boš mi postavljal pogojev, Nicolas.
Tita...
Tita.
Glej, kaj sem našla.
Rada jih imaš. Jej.
Ne bom.
Nič nisi jedla.
Ledena si. Dobila boš pljučnico.
V hiši je toplo.
Greva. -Nočem, Fina.
Prosim, pusti me pri miru.
Tita, vseeno boš morala priti.
Tvoja mama čaka, da ji pripraviš kopel.
Tita de la Garza!
Kako sem lahko to pozabila?
Takoj ji bom pripravila kopel.
Poglejva, mama. Vstopi. Točno tako, kot ti je všeč.
S sivko, da boš spala kot kraljica.
Kaj se greš? -Ti pomagam pri slačenju? Ne moreš sama.
Ne govori tako z mano. -Pohiti. Ohladila se bo.
Glej, kako prijetna voda. Z olji. Tako kot ti je všeč.
Brzdaj se! -Hitela si se kopati! Daj se!
Umiri se!
Nimam več ne moči ne motiva, da te še prenašam.
Konec je. Nisem tvoja sužnja.
Kaj, če so ga ubili? -Pedro je njegova kri.
Konec koncev je še vedno brigadirjev nečak.
Morali bi se vrniti ponj.
Nehaj razmišljati in lezi. Povej, ko boš pripravljena.
Pripoveduj mi kaj.
Zamoti me.
Kaj naj ti povem, da te zamotim?
Kaj, če so nas pustili?
Vse je bilo noro. Vrti se mi. Daj no.
Ugrizni v to.
Pripravljena?
Tita tega ni vedela,
vendar se ji je tisti dan življenje povsem spremenilo.
Tita.
Pedro je v bolnišnici.
Hudo ranjen je.
So ga ustrelili?
Ja.
Ne laži.
Je mrtev? -Povedala sem ti, da je ranjen.
Je v redu? So obvestili njegovega očeta? -To je vse, kar vem.
Kdo ti je povedal? Kje je? -V bolnišnici San Carlos.
Pohiti, iti moramo.
Kako daleč je bolnišnica? -Ne vem.
Ženi konje, kolikor jih lahko.
To ni bolnišnica San Carlos.
Mama?
Gospodična, stopite ven, prosim.
Mama?
Kaj se dogaja?
Mama! -Vse je v redu, tu vam bo lepo.
Zakaj mi to počneš?
Zakaj me tako sovražiš?
Mama!
Na pomoč!
Pustite me! Prosim!
Mama!
Pomagajte mi!
Mama!
Pripravljeni!
Namerite!
Mogoče bova nekoč skupaj.
Mogoče. Ja.
Sama
brez tvoje ljubezni
hodim,
hodim.
Ljubim te.
Streljaj!
Niti nebo mi ne odgovori,
ko vprašam po tebi, sreča moja.
Ko spim,
sanjam da hodiva
drug ob drugem
proti modremu nebu.
Ko se zbudim,
je nebo rdeče in pogrešam te.
Dovoli, da te iščem.
Če te najdem
in če te najdem, vrni se k meni.
Dolgo že vem, da zgodbe niso povsem resnične niti lažne.
Nihče ne ve, kako točno se je zgodilo.
Nekateri pravijo, da Pedro ni mogel zapustiti tega sveta brez Tite,
saj sta se njuni duši združili že pred tem.
Pedro.
MEDIATRANSLATIONS