- Mit sütsz? - Tej fölével készült süteményt. Kérsz?
Mi történik?
Halott vagyok.
Nagy-nagynéném, Tita számos ilyen álomról ír a naplójában.
Még az álmaiban sem menekülhetett el a szomorú valóság elől.
Robertito halála,
anyja mély gyűlölete, mely odáig fajult, hogy bezárta Titát,
és a hír, hogy Pedrót kivégezték,
végül elvették a hangját.
Azt mondják, Tita annyit sírt, hogy elapadtak a könnyei.
De tovább sírt,
míg végül kiszáradt.
Véletlen-e vagy sem, de azokban az időkben
Piedras Negrasban sosem látott aszály pusztított.
Azonban Tita nem tudta, hogy pár kilométerre a börtönétől
csoda történt.
Egyesek szerint a golyó áthatolt a tüdőn, de a szívet elkerülte.
Mások azt mondják, hogy a katona puskája eltömődött,
és csak a golyó szilánkjai érték a mellkasát.
Én úgy gondolom, hogy a sors avatkozott közbe,
hogy Pedro Múzquiz ne haljon meg távol Titától.
SZERESS MEXIKÓBAN! 2. ÉVAD 1. RÉSZ
LAS PALOMAS BIRTOK
- Megjegyezted a címet? - Igen.
- Akkor siess! - Gyere!
Meg ne állj! Ha Elena asszony rájön, megöl minket.
- Tita De la Garzáról van szó. - Mi a baj?
- Segítségre van szüksége. - Mindjárt jövök.
Doktor úr!
Miben segíthetünk?
Jó napot, anyám!
Tita De la Garzához jöttem.
- Titához? - Igen.
A család barátja vagyok. Elena kért meg, hogy jöjjek el hozzá.
Nagyon elfoglalt nő.
Tudni akarja, hogy Tita jól van-e.
Odakísérnének hozzá?
Az a leány nem eszik,
ezért nem árthat, ha megvizsgálja egy orvos.
Tita!
- Istenem! - Nem tudjuk, mit tehetnénk még.
Ki sem nyitja a száját.
Elena pedig egyetlen pezót sem küldött,
és őszintén szólva nem tudjuk, mit tegyünk.
Teljesen ki van száradva.
Mit csinál? Az anyja beleegyezése nélkül nem viheti el!
Azt hiszi, hogy van időnk erre?
Nincs joga elvinni innen sehova.
Ha Tita meghal, ön lesz a felelős! Együtt tudna élni ezzel a teherrel?
El fogom mondani Elena asszonynak!
Ott van.
Hátul.
Pedro!
Grace!
Doktor úr!
Hozza a szérumot, kérem!
Apa!
Ő kicsoda?
Titának hívják.
- Meg fog gyógyulni? - Igen.
Köszönöm!
- Hozhatok még valamit? - Nem, köszönöm!
A FELKELŐK TÁBORA SANTA ELENA SZURDOK
Pedro?
Gertrudis?
Jó reggelt!
- Hol vagyok? - Itt vagy velünk, Pedro.
- Már napok óta itt vagy. - Napok óta?
Igen. Azt hittük, sosem térsz magadhoz.
Nagyon nagy szerencséd van. Élsz.
Végig nálad volt az a szalag.
Tita... Meg kell...
Meg kell találnom.
Gertrudis!
- Kérlek! Vigyél el hozzá! - Nem mehetünk vissza a birtokra.
Többé már nem.
A bácsikád most már tábornok, vagy mi.
Az övé lett apád birtoka.
Mindenhol katonák vannak, el kellett hagynunk a tábort.
Mi van az apámmal?
Ő tudja?
Nem tudom.
Egyen valamit!
Nem fog felépülni, ha nem eszik.
Tudom, hogy hall engem.
Semmi baj.
Itt biztonságban van.
Köszönöm!
Soha többé nem hagyom, hogy bántsák.
Esküszöm.
Hogy érzed magad?
Jobban.
Mi a baj?
Egy idióta vagyok.
Majdnem megöltek,
és mindezt miért?
Még apám birtokát sem tudtam megvédeni.
Cserben hagytalak.
- Mindent megtettél. - Nem.
Hibát hibára halmoztam.
Önző voltam.
Nézd, mennyi fájdalmat okoztam!
Soha többé nem láthatom a fiamat.
Kérlek!
Segíts nekem Titával!
Nézzenek oda!
Több életed van, mint egy macskának, ember.
Bizony.
És most?
Ezekben a kiszámíthatatlan és zavaros időkben
imádkozzunk mindazokért, akik továbbra is küzdenek
a béke helyreállításáért itt, Piedras Negrasban.
Imádkozzunk
azon birtokok tulajdonosaiért is,
akiket a lázadók megtámadtak,
azok a gazemberek, akik országunk zűrzavaros időszakát kihasználva
fosztogatnak és pánikot keltenek.
Sötét időket élünk,
de bízunk a mi Istenünkben.
Bízunk a hadseregünkben is,
amelyet az itt jelenlévő Felipe Múzquiz tábornok vezet.
Ragyogjon a fénye mindenre,
hogy visszatérjen a béke szeretett közösségünkbe.
Álljanak fel!
Mikor lesz már ennek vége?
Madero nélkül várható volt, hogy Villa lázadó csoportjai visszavonulnak.
Már csak néhányan rejtőznek a hegyekben.
A hegyekben és itt.
Megtámadják a birtokokat, és ellopják a marhákat.
Napokon belül elkapjuk azokat a bűnözőket.
Múzquiz tábornok, beszélhetnék önnel?
Világosan megmondtam,
hogy nincs miről beszélnünk.
Szeretné, ha felemelném a hangomat?
Nem hiszem, hogy még többen figyelnének önre.
A családja már így is elég botrányosan viselkedett.
Mit akar?
Rosaura csak engedéllyel térhet vissza.
- Szükségem van rá a birtokon. - Ő egy fegyverkereskedő özvegye.
Rosaura ártatlan.
Ha a lánya visszatér, kénytelen leszek letartóztatni.
Emlékeztetném, hogy én adtam fel az unokaöccsét.
Én pedig cserébe életben hagytam a másik lányát,
a lázadót.
Nem tartozom önnek.
- Ha megbocsát... - Várjon!
Felajánlom önnek a földem egy részét. Ez kiváló ajánlat.
Ha ingyen adná, akkor sem kellene.
Sok pénzbe kerülne, hogy termeszteni lehessen ott valamit.
A földje
még önnél is szárazabb.
Ön egy vadállat.
Ne felejtse el, hogy ön egy nő,
és egyedül van!
Ha akarnám,
az összes földjét elvehetném.
Megértette?
Felipe!
Megyek, drágám.
Szűz Mária, Istennek szent Anyja,
imádkozzál érettünk, bűnösökért, most és halálunk óráján.
Üdvözlégy Mária, kegyelemmel teljes, az Úr van teveled,
áldott vagy te az asszonyok között,
és áldott a te méhednek gyümölcse, Jézus.
Szűz Mária, Istennek szent Anyja, imádkozzál érettünk, bűnösökért,
most és halálunk óráján.
Az nem a tied, Nicolás.
Csak megnéztem.
Nicolás mit keres még itt? Megegyeztünk, hogy elküldjük.
Szükség van emberre.
Nem megbízható.
Ha áruló lenne, már feladott volna minket.
És a Múzquiz-rajtaütés? Szerinted az véletlen volt?
- Ezt már megbeszéltük. - De nem jutottunk semmire.
Tudom, nem akarsz róla beszélni, de attól még megtörtént.
- Nem engedhetjük el Pedrót a birtokra. - Miért?
Veszélybe sodorhat minket, követhetik.
Meddig fogunk még bujkálni?
Nem tudom. Amíg parancsot nem kapunk.
Lépnünk kell. Az embereink várnak, a készleteink fogyóban vannak.
Szólj, ha befejezted a siránkozást!
Elosztjuk a maradék babot és kukoricát,
a húst pedig tartósítjuk.
Amíg a tyúkok rendszeresen tojni nem kezdenek.
Már alig van gabona a tyúkoknak. Ne tegyük félre?
Adjuk oda nekik! Szükségünk van tojásra.
A vizünk is kevés, asszonyom. Erre a hétre már nem lesz elég.
Akkor senki sem fürdik.
Megvárjuk az esős évszakot.
Isten csak annyi terhet rak ránk, amennyit elbírunk. Túljutunk ezen.
Kértem kölcsönt, és meg is fogják adni, de szükségem van a segítségükre.
Rendben?
Ne legyenek ilyen komorak! Minden rendben lesz.
- Csukják be a kapukat! - Igenis, Elena asszony.
- Gyerünk! - Jó.
Mi áll benne?
"Lányom, napról napra egyre veszélyesebb itt."
"Nem lennél biztonságban."
"Maradj, ahol vagy, ameddig nem szólok. Isten áldjon!"
Nem mehetek vissza.
Azt írja, túlságosan veszélyes.
És akkor mi lesz?
Ki fog gondoskodni rólad?
Hadd sírja ki magát!
Valahol meg kell gyászolnia a férjét.
Remélem, hamarosan visszatérhet Piedras Negrasba.
Én is.
Erre!
Üljön le, kérem!
Jól van. Azért hoztam ide, mert el akarok mondani valamit.
Sok-sok évvel ezelőtt
egy alkimista felfedezte a történelem első kémiai elemét.
A foszfort.
És rájött, hogy ha oxigénnel vegyíti, meggyullad.
Ez itt tiszta oxigén.
Hidrogén-peroxid bomlásával állítottam elő.
Ahhoz, hogy a foszfor meggyulladjon, szükség van egy gyújtószerkezetre.
Csak így ad fényt
és meleget.
Azért mesélem el ezt, mert a kikapú nagymamám
azt mondta, a lelkünk is így működik.
Képzelje el, hogy mindenkiben van egy gyufásdoboz!
Csak a mi esetünkben
az oxigén a szeretett személy lélegzete.
A gyújtószerkezet pedig az öröm, amit a közelsége, a melegsége okoz.
Ez kell ahhoz, hogy fellobbanjon a tűz.
Fontos megtalálni azokat az elemeket, amelyek meggyújtják a belső tüzünket,
hogy teljes életet élhessünk.
Különben a gyufa nedvességet kaphat, és soha többé nem gyullad meg.
Életünk során előfordul,
hogy új gyújtószerkezetet kell találnunk.
Csak így tudjuk megakadályozni, hogy elhaljon a láng.
Tudom, sok mindenen ment keresztül,
de a nagymamám azt mondta, ha fogunk egy gyufát,
és ráírjuk azt, ami fáj, az segíthet enyhíteni a kínjainkat.
Próbáljuk meg kideríteni, miért nem beszél!
Tessék!
Szeretné leírni erre a papírra?
Készen állsz?
Vigyázz a húgomra!
Szerinted visszafogad?
Remélem.
"Azért nem beszélek, mert nem akarok."
Brown úgy értelmezte ezt a lázadást,
hogy ez Tita első lépése a szabadság felé vezető hosszú útján.
Így elképzelte, hogy talán ő lehet a gyújtószerkezet Tita életében.
Tessék!
Jó étvágyat! Jó étvágyat, Alex!
Ez micsoda?
Étel, Alex.
Finom étel.
Marhasült. Azt szereted.
Már nem.
Más nincs.
Egyél, Alex! Nagyon finom.
- De undorítóan néz ki. - Fiam!
- Én ezt nem eszem meg. - Akkor ennyi volt.
Mehetsz a szobádba.
Doktor úr!
Majd elmúlik.
Megehetem?
Tita gyerekkora óta nem bírta elviselni, hogy valaki éhezzen.
Segítettél neki! Elvitte a lovad! Ha elkapják, nekünk végünk, megmondtam!
Nem tudtam megállítani.
Mi van, most már Pedro itt a főnök?
Mikor fordultál ellenem?
Nem fordultam ellened, Juan,
de a szesz és a vereség elvette az eszedet!
Juan!
- Juan! - Mi az?
Nicolásról van szó. Elvitte a lovadat, a puskádat, és elment!
Mondtam, hogy áruló!
Azonnal el kell tűnnünk innen.
A rohadék!
Tábort bontunk! Elmegyünk!
- Igenis! - Gyerünk!
Igyekezzetek! Pakoljatok össze!
Mozgás!
Jó estét!
Bocsásson meg,
de eszembe jutott, mennyire szeret főzni.
A gyújtószerkezet aktiválása fontos a gyógyulásához.
Arra gondoltam, talán lenne kedve megpróbálni.
Nyugodtan használhatja a konyhát.
Amikor csak szeretné.
A gyújtószerkezet.
Szomorú vagy, leányom.
Ez természetes.
Sok veszteség ért.
Nem kell főznöd, ha nem állsz készen rá.
Rajtad múlik, mikor leszel újra boldog.
Ne hagyd, hogy a boldogságod másoktól függjön!
Doktor úr!
Van elég tűzifánk.
Mit csinál?
Próbálom felidézni, hogyan kell építeni.
Alex, segítenél nekem?
- Igen. - Óvatosan, Alex!
Meglepetést készítünk Titának.
Gyere! Óvatosan!
- Na? - Igen.
- Mennyi? - Kettő.
Tábornok!
Volt itt egy tábor, de elmentek.
Néhány napja távozhattak.
Menjenek a hegyekbe, és keressék meg azt az árulót!
Vissza ne jöjjenek nélküle!
Ezúttal én magam lógatom fel egy fára.
Indulás!
Ezt meg engedjük el!
Nem tartom a számat, de nem vagyok hazug.
Mondtam, hogy az unokaöccse életben van.
Nem kell a pénze, tábornok.
Akkor mit akar?
Szívesen csatlakoznék a marhafaló csapatához.
Az nem létezik.
Csak mendemonda.
Értem.
Azok csak lázadók,
akik birtokokat fosztogatnak.
És ön semmit sem tud az egészről, igaz?
Köszönöm!
Nagyon örülök, hogy hallom a hangját.
Az amaránt virága csodálatos.
Igen.
Nagyon szép.
Vághat belőle, ha szeretne.
Tudta, hogy a vicsolok wa'vének hívják,
és számukra szent növény, mert jól tűri a szárazságot?
A neve a görög "amarantos" szóból származik,
"a virág, amely sosem hervad el".
- Örömszelet. - Pontosan.
Örömszeletet is lehet sütni belőle.
Használhatom a konyhát?
Hogyne.
Köszönöm!
Az örömszelethez
először meg kell szárítani a virágot, hogy kinyerjük belőle a magokat.
Egy serpenyőbe mazsolát, diót, tökmagot és a földimogyorót teszünk,
majd lassú tűzön megpirítjuk.
Egy másik edényben megolvasztunk egy jó adag nádcukrot,
majd mézet és néhány csepp citromlevet adunk hozzá.
Hozzáadjuk a pirított magokat és a megtisztított amarántot.
Összekeverjük az összes hozzávalót,
és beleöntjük a formába.
Amikor megérezte a nádcukor és a méz édes ízét az ajkán,
melegség járta át Tita szívét.
Megkönnyebbülés, simogatás.
Talán egy jel volt, hogy a sorsa,
most először,
a saját kezében van.
ÖRÖMSZELET AMARÁNTTAL
Bogárkám
Csillagfény
Bogárkám
Aludj!
Emmának hívták.
Alex születésekor halt meg.
A méhlepény hozzátapadt a méhfalhoz. Nem tudtam megmenteni.
Nagyszerű nő volt.
Ha meggyógyítok valakit, visszakapok egy kicsit abból, amit elvesztettem.
Bevallom,
amikor hozzánk került, féltem, hogy önt is elveszítem.
Tita!
Tudom, mit érzett Pedro Múzquiz iránt.
És tudom, hogy gyászol.
De higgye el nekem,
minden fájdalom,
bármilyen nagy is legyen,
elmúlik.
Az élet nagylelkű.
Újra és újra esélyt ad arra, hogy boldogok legyünk.
Jó éjt!
Delfino!
Önt kivégezték.
Ha bárki megtudja, hogy élek,
tényleg kivégeznek.
Titaért jöttem.
A kisasszony már nincs itt.
- Jó napot! - Üdvözlöm.
Köszönöm!
A látogatásai sokat segítenek a barátomnak.
- Jöjjön be! - Köszönöm!
Hogy érzi magát?
Ez az átkozott betegség.
Állítólag csak a parasztokat sújtja.
De nézz csak rám!
Haldoklom, mint egy paraszt.
A tífusz nem válogat.
És te?
Te hogy vagy?
Elszomorít, hogy így látlak.
Ideje továbblépned.
Sosem felejtem el Pedrót.
Egész életemben gyászolni fogom.
Ahogy anyám is tette.
Sajnálom.
Nem akartam elszomorítani.
A te...
A látogatásaid sokat segítenek.
Rosaura, még túl fiatal vagy.
Lépj tovább!
Tudom, hogy a legjobbat akarja nekem.
De nem tudom, hogyan.
Jó napot!
Tetszik?
Nagyon.
Alex örülni fog.
Annyira hálás vagyok önnek.
Én vagyok hálás mindazért, amit értem tett, doktor úr.
Nem bánná, ha tegeződnénk?
Egyáltalán nem.
Persze.
Gondolkodtam.
Nem akarok visszamenni a birtokra.
Itt boldog vagyok.
Szabad.
Talán a boldogság, amit Tita az örömszeletekbe is átadott, volt az,
ami aznap cselekvésre ösztönözte Brown doktort.
Most már biztos volt benne,
hogy ő lehet a gyújtószerkezet, amire Titának szüksége van.
Bármeddig maradhatsz.
Köszönöm!
Újra készen állt a szerelemre.
Tita, beszélhetnék veled?
Persze.
Gyere!
Nem akarlak felzaklatni,
de van valami, amit már régóta el akarok mondani.
Különös.
Amikor idekerültél, nekem kellett volna ápolnom téged.
De végül te adtad vissza az életemet.
Kész vagyok szembenézni édesanyáddal és minden következménnyel,
mert tudom, hogy megérdemled a boldogságot.
És én meg tudnám adni neked.
Tita!
Hozzám jössz feleségül?
Aznap délután
az biztonság és gyengédség, amit soha életében nem tapasztalt,
segített Titának döntést hozni.
Igen.
- Igen? - Igen.
Igen.
Ki akarja, hogy megöljem?
- Tűnj el innen, Nicolás! - Előbb elviszem, ami nekem jár.
Senki sem jöhet a birtokomra!
Benned sosem lesz annyi bátorság, mint amennyivel ezt a házat védem!
Nyugalom!
Asszonyom!
Ne nyúlj a lányhoz!
Vidd! A tiéd.
Hagyd békén!
Engedd el, te állat! Engedd el!
Lássuk, ezt ismeritek-e! Hosszú vagyok, mint egy út.
Áthaladok a mezőkön és a malmokon,
de nem vagyok se férfi, se nő.
Van lába?
Nincs lába, de tud futni.
Sodrás?
Majdnem!
- Folyó? - Nagyszerű, Alex!
Tudtam, én nyertem!
Tudtam, hogy kitalálod.
- Nagyon finom az örömszelet! - Isteni, Tita. Köszönjük!
- Köszi, Tita! - Köszönöm!
- Köszönjük neked! - Még egy kis teát?
Én nem kérek.
Jól van, Alex, búcsúzz el! Ideje lefeküdni.
Megehetem az utolsót?
Nem csak neked készítette.
Van még a konyhában, egyél csak!
De előbb megcsiklandozlak!
- Grace, segíts! - Jövök! Gyere ide!
- Szerintem már késő van. - Kérlek!
Meg ne fázz!
Apu! Apu!
Miért kell lefeküdnöm?
Azért kell lefeküdnöd, mert gyerek vagy. De holnap megint játszunk.
- Megígéred? - Igen.
Lefekszem, de csak akkor, ha velem jössz.
Rendben. Menjünk!
Jól vagy?
Igen. Jól.
Vigyelek?
- Vigyél! - Igen?
Na gyere!
Mindjárt jövök.
- Nekem is van egy találós kérdésem. - Halljuk!
Áthalad a malmokon...
Nem így van.
Jó, akkor kezdem elölről.
Áthalad a mezőkön...
Azt mondják, Pedro nem tudta elviselni, hogy más karjában látta Titát.
Aznap este összetört a szíve,
és az iránta érzett szerelem féltékenységgé és haraggá változott.
De én tudom, hogy ez nem igaz.
Aznap este rájött,
hogy jelenléte csak még több szenvedést hozna Tita életébe.
Abban a pillanatban,
összetört szívvel,
Pedro eldöntötte, feláldozza saját szerelmét,
hogy Tita boldog lehessen.
Indulás!
Gyerünk! Indulás!
Indulás!
Magyar szöveg: Borsody Anna Iyuno