Pedro!
Ébredj!
Van egy meglepetésem.
Pedro az, a fiad.
Eljött meglátogatni.
Apa!
Én vagyok az.
Csak napok kérdése.
Maradj nyugodtan, ameddig csak szükséges!
- Ígérd meg, hogy boldog leszel! - Visszaszerzem a birtokot.
Nem, Pedro.
Majdnem megöltek.
Elvesztetted a fiadat.
Menj vissza a nejedhez!
Megígérem, apa.
Felejtsd el, amit a nagybátyád tett!
Esküdj meg nekem, Pedro!
Helyesen cselekszem majd.
Pedro!
De...
Hála Istennek, hogy jól vagy!
SZERESS MEXIKÓBAN! 2. ÉVAD 2. RÉSZ
Pedro úr halála után a következő hónapok
mindenki számára másképp teltek.
Elkaplak!
Tita napjai tele voltak nevetéssel és játékkal.
Egy számára ismeretlen
belső béke töltötte el.
"Álmában megzavarva, négyszer szorította meg egyetlen kincsét,"
"amely négyszer tűnt el ujjai között, miközben álma elillant,"
"és visszacsöppent nyomorúságos valóságába, immár teljesen ébren."
Pedro számára viszont
a szokásosnál lassabban telt az idő.
Sietség nélkül.
Mintha nem lenne hová mennie.
Gertrudis és csoportja
az országban uralkodó zűrzavar,
és a fenyegetés miatt, amelyet Nicolás hirtelen menekülése hozott rájuk,
kénytelen volt felfüggeszteni a harcot.
Egy időre
el kellett rejtőzniük, élelmet keresni, és valahogy túlélni.
Eközben,
miután épphogy túlélte a birtokon történt brutális támadást,
Elena asszony állapota napról napra romlott.
Finának pedig nem volt más választása,
félre kellett tennie saját fájdalmát, hogy ápolja Elena asszonyt.
Miután úgy döntött, hogy lemond Titáról,
Pedro lelke elhagyta a testét.
Tita nélkül semminek sem volt értelme a világon.
Rosaura pedig
mindenáron el akarta érni, hogy a férje beleszeressen.
Hozz egy tányért!
Telt-múlt az idő.
Néha gyógyította a sebeket, enyhítette a fájdalmat.
Máskor pedig
mély nyomokat hagyott.
A menekülés miatti feszültség Gertrudis és Juan között enyhülni kezdett,
miután biztonságos helyet találtak.
Mikor lesz az esküvő, doktor úr?
Majd Tita eldönti, ha már jobban lesz.
Ráérünk.
Teltek a hónapok,
és Rosaura igyekezett megsemmisíteni mindent, ami Pedrót Titára emlékeztette.
Nehéz idők jártak,
és abban az évben a tél minden addiginál keményebb volt.
De nem mindenhol.
Úgy tűnt, Tita új életet kezd.
Azonban
akaratlanul is elgondolkozott azon, hogy vajon ez az élet valóban az övé-e.
John!
Igen?
Mikor házasodunk össze?
Tényleg?
Igen.
Delfino?
Az édesanyjáról van szó, Tita kisasszony.
Köszönöm!
- Hiányoztál. - Úgy örülök, hogy látlak!
Én is.
Jól vagy?
Mehetünk?
Menj, nézd meg!
Én még képtelen vagyok bemenni hozzá.
Mit keres itt?
Ki hívta ide?
Elena asszony,
ön nincs jól.
- Orvosra van szüksége. - Hogy merészel bejönni a házamba?
Nem volt joga elvinni a lányomat.
Kérem!
Tita teljesen ki volt száradva.
Majdnem meghalt.
Rossz ötlet volt odavinni.
Tita lelkileg és szellemileg is beteg.
Ön semmit sem ért.
És mióta szabad egy orvosnak hazavinni egy fiatal lányt?
Tita a betegemként lakik nálam.
Most pedig, kérem, hadd vizsgáljam meg!
Az anyja vagyok, és ezt nem hagytam jóvá.
Amint fel tudok kelni, visszaviszem oda, ahol volt.
Önnek pedig felelnie kell ezért.
Hadd nézzem meg a kezét, kérem!
Szóval önt is elcsábította.
Vigyázzon, doktor úr!
Tita pokollá teheti az életét.
Tudja, mi történt Pedro Múzquizzal.
Igen, sajnálatos, ami azzal a fiúval történt.
Tita örökké szeretni fogja őt.
Ne érjen hozzám!
Meg kell vizsgálnom a lábát.
Ma fel van dagadva. Semmiség.
Háromszor szültem, segítség nélkül! Ez semmiség.
Elena asszony!
Tudja mozgatni a lábát?
No lám!
- Hé, Crispín! - Igen?
Nem láttad Juant?
Reggel óta kint van, mint egy kakas.
Hogy vagy?
Unom már a menekülést.
A bujkálást.
Hamarosan megkapjuk az utasításokat.
Türelmesnek kell lennünk.
Már azt sem tudom, miért harcolunk.
Hogy miért halt meg az a sok ember.
Megint olyan az élet, mint Porfirio uralma alatt.
Ugyanott tartunk, ahonnan indultunk.
Az emberek nem elégedettek, még nem.
Nagy a szegénység, és a nép éhezik.
Rendeznünk kell a sorainkat, és folytatni a harcot. Komolyan.
Ráadásul az a rohadék Múzquiz
ránk uszította az embereit.
Ha így találnak ránk, muníció
és élelem nélkül, akkor végünk.
- Annyian haltak meg miattam! - Ezt a terhet közösen cipeljük.
- Miért csak magadat hibáztatod? - Te könnyen beszélsz.
Már megint itt tartunk!
Hiba volt elengedni Pedrót, de nem tudtam megállítani.
- Olyan, mint te. Hogyhogy nem tudtad? - Olyan, mint én?
Ha Pedro olyan, mint én, akkor Nicolás olyan, mint te?
Vagy hogy van ez?
Ugyanazért harcolunk,
de nem vagyunk egyenlők.
Ne áltasd magad!
Attól, hogy egy birtokon születtem, még nem tartozom közéjük.
Ne nézz le, mert gazdag családba születtem, és nem szegénybe!
Ki mer átmenni a kukoricatábla túloldalára?
Tita!
Jönnöd kell.
Rosszul néz ki.
Adtam neki nyugtatót.
Nem fog felébredni.
Édesanyádnak eltört a gerince.
Attól tartok, sérültek az idegek.
Tita! Soha többé nem fog lábra állni.
És valószínűleg vesegyulladása van.
Hogyan segíthetünk rajta?
Egyelőre csak annyit tehetünk, hogy elmegyek Eagle Passba morfiumért.
Az majd enyhíti a fájdalmat.
Meg kell erősödnie, hogy el tudjuk vinni a kórházba,
ahol megvizsgálják a veséjét.
Gondoskodom róla.
Nem muszáj, Tita.
Fina is tud főzni rá, és oda tudja adni neki a gyógyszereket.
Az anyám, és szüksége van rám.
Majd én ápolom.
Sietek vissza.
Gyerünk!
Delfino!
Értesítse Rosauarát!
- Tudja, hol van Gertrudis? - Igen, tudom.
- Köszönöm! - Kisasszony!
Elnézést!
Nem volt alkalmam beszélni önnel.
Én nem akartam elvinni arra a helyre, de Elena asszony megparancsolta.
Sosem volt kétségem efelől, Delfino. Ne aggódjon!
- Van még valami. A fiatalúr... - Ha a múltról van szó...
ne mondjon semmit!
- Rendben. - Köszönöm!
Mi a baj, Fina? Olyan komoly vagy.
Mert nagyon sok a dolgom.
Nem volt könnyű.
- Most már itt vagyok, és segítek. - De megint el fogsz menni, igaz?
Miért nem jössz velünk Eagle Passba?
Ugyan, Tita!
Hiszen tudod, hogy állnak a dolgok a birtokon.
Valakinek ápolnia kell Elena asszonyt.
Bonyolulttá vált a helyzet.
Mi a baj, Fina?
Semmi.
- Menjünk a szokásos helyre! - Ne! Olyan rossz ott a hús.
Mindig náluk volt a legjobb.
Köszönöm! Viszontlátásra!
- Jó napot! - Jó napot, kisasszony!
Mit tud ajánlani?
Mindent. Mit szeretne?
Ezt kérném.
Ez ököruszály.
Mennyibe kerül?
Tíz pezó lesz.
Önöknek jár egy kis kedvezmény.
Tessék!
- Köszönöm! - Köszönöm!
Várj!
A kedvenced.
Ez meg mi volt?
Micsoda?
Az a csomag.
Egy kis belsőség.
Ugyan már, Fina! Az a fiú le sem vette rólad a szemét.
Mi van köztetek?
Megkérte a kezem.
De nemet mondtam.
Fina! Miért nem mondtad el?
Mert most vannak ennél fontosabb dolgok, Tita.
Miért utasítottad el?
Úgy tűnik, teljesen odavan érted, te pedig elpirultál.
Biztos a meleg miatt.
Nézd, zöldségek!
Gyere be, leányom!
A hegyekből jöttél.
Honnan tudta?
Mert "huizache" és nedves föld illatod van.
Mondd, mit tehetek érted?
Hányadik hónapban vagy?
Az igazat megvallva, nem tudom.
Azért jöttem, mert szeretném megszakítani.
Bántott téged az a fiú?
Nem.
Nem bántott.
Akkor valaki más?
Amikor...
azok a férfiak betörtek a birtokra...
megragadtak.
Elena asszony megpróbált megvédeni,
de megverték.
Engem elrángattak...
és egymást váltották.
De jól vagy?
John megvizsgálhat.
A testem már régen meggyógyult.
Jesús szeretett engem.
De most...
Ha egy férfi igazán szeret,
elfogad a sebeiddel együtt.
Kisütött a nap, megyek, kiteregetem a ruhákat.
Elnézést!
Hol voltál?
- Mondtam Crispínnek, hogy keressen meg. - Mostam.
És megmosakodtam.
- És a ruhák? - Kiteregettem őket.
Mióta kell neked beszámolnom arról, mit csinálok?
Amióta titkolózol.
Elmész mosni,
de ruhák nélkül jössz vissza?
Mondd el, mi folyik itt!
Hetek óta...
egy ujjal sem érhetek hozzád.
Az a helyzet, hogy...
aggaszt, hogy kevés az élelmünk, Juan.
Mint mindenki mást.
Forralok vizet a kávéhoz.
Fina!
Te mit keresel itt, Tita?
Volt merszed eljönni az orvossal!
- Hadd segítsek! - Fina hol van?
- Fina nincs itt, majd én segítek. - Hozzám ne érj!
Mi?
Ez mi?
- Hozzámegyek Johnhoz. - Te nem mehetsz férjhez!
Csak azért jöttél vissza, hogy ezt az arcomba vágd!
Mindazok ellenére, amit tettél, segítek neked!
Mindazok ellenére?!
Szégyent hoztál erre a házra.
Sosem bocsátom meg, hogy engem okoltál az unokám haláláért.
Felejtsük el a múltat!
Kihasználsz, amikor beteg vagyok, te álnok!
- Nem ezt érdemlem! - Kifelé!
Te hálátlan! Tűnj el innen!
Elmegyek, és soha többé látsz! Férjhez megyek.
Nem engedem, hogy férjhez menj!
Kidobtál, úgyhogy azt csinálok, amit akarok.
Nem leszek olyan megkeseredett, mint te.
Most mi bajod?
Meguntál?
Találtál egy földbirtokost?
Aki olyan, mint te, igaz?
Semmit sem értesz, Juan.
Aludj vissza!
Hogy értselek meg, ha nem mondasz semmit?
Mondd el!
Elég a titkolózásból!
Elmentem egy bábához.
Micsoda? Miért?
Mert terhes vagyok, Juan.
Micsoda?
És nem tudom, hogy megtartsam-e a babát.
Nem arra születtem, hogy anya legyek.
Menj innen!
Kifelé!
Azok a nyomorultak tönkretettek.
De megpróbáltál segíteni Finának.
Hiábavaló volt.
Mégis megerőszakolták.
Azok az állatok.
Bárcsak férfinak születtem volna!
A férfiak azt tesznek, amit akarnak, és amikor akarják.
Nekik mindent szabad.
Kettétörtek, Tita.
Te erős vagy, mami, mindig is erős voltál.
Adj egy pohár golgotaviráglevet!
- Jó reggelt, asszonyom! - Jó reggelt!
Meddig leszel még ilyen búskomor?
Nem te vagy az egyetlen nő, akivel ez történt.
Tudom, asszonyom.
Tita hol van?
Szólj neki!
Szeretném, ha megint te főznél. Készíts nekem valami finomat!
Ez a lány nem ért a főzéshez.
Rendben, mami.
Mire vársz? Menj főzni!
Elena asszony részéről ez az elismerés csak egy apró gesztus volt,
de Tita számára
a világot jelentette.
Valami igazán különlegeset akart főzni az édesanyjának.
Szüksége volt egy receptre, amellyel kifejezhette szeretetét
és mély együttérzését iránta.
Tita, egy finom leves olyan, mint egy kedves simogatás.
Egy forró ölelés.
Egy rémálom után a napkeltére ébredni.
Mint hazatérni.
A biztonságba.
Ezt a levest főztem neked, amikor beteg voltál,
vagy amikor szomorú.
Ez a leves gyógyít.
A leves elkészítéséhez kell
két ököruszály, egy hagyma,
két gerezd fokhagyma, paradicsom és kukorica.
A hagymát és a fokhagymát felaprítjuk,
majd lepirítjuk az előzőleg felvágott ököruszállyal.
Az ököruszályt megfelelő mennyiségű vízben kell főzni.
Ha túl sok vizet teszünk hozzá, a leves túl híg lesz.
Egy jó levesnek viszont sűrűnek kell lennie.
Amint a víz forrni kezd, hozzáadjuk a zöldségeket.
ÖKÖRUSZÁLYLEVES
Tessék!
Egy kegyelmi okirat, amelyet Mexikó elnöke írt alá.
MEXIKÓI EGYESÜLT ÁLLAMOK
Ezzel már visszatérhetsz.
A te országodban a pénz csodákra képes.
Vége a diktatúrának, mégis ugyanott vagyunk.
Az emberek szörnyű körülmények között élnek.
Pedro, kegyelmet kaptál, de a szemükben akkor is lázadó maradsz.
Biztos vissza akarsz térni Piedras Negrasba?
Visszaszerzem a birtokot.
És a nagybátyám megfizet azért, amit tett.
A nagybátyád...
Szerintem a nagybátyád illegális tevékenységet folytat.
Amióta előléptették,
Villa követői az összes birtokot megtámadták a szomszédságotokban.
A támadások után a birtokok lakói elmenekülnek.
A tulajdonosok pedig olcsón eladják, mert félnek. Ki veszi meg ezeket?
Megígértem apádnak, hogy távol tartalak ettől,
de tudom, hogy ez nem fog megállítani.
Ha valaha is szükséged lesz a kormány segítségére,
nyugodtan keresd fel Vargas tábornokot Monclovában!
Régi barátom.
Elnézést!
Pedro, a kocsi készen áll. Induljunk!
Sok szerencsét!
Köszönöm!
Engedelmével, asszonyom!
Hozz még teát!
Igenis.
Úgy volt, ahogy Nacha mondta.
A leves olyan volt Elena asszony számára, mint egy simogatás.
Egy ölelés, tele olyan szeretettel,
olyan gyengédséggel, amilyet már régóta nem érzett.
José!
Elena asszony José Trevino tekintetén keresztül érezte Tita együttérzését.
Aztán rájött, mennyire sajnálhatja, hogy ilyen állapotban látja.
És Elena asszony ezt nem tudta elviselni.
Mi van ebben a levesben?
Fina!
Meg akar mérgezni.
- Mit tettetek a levesbe? - Semmit.
- Tita meg akar ölni! - Senki sem akarja megölni...
Nem fogtok megölni, hallod?
Mi a baj?
Mit tettél a levesbe, Tita?
- Semmit. - Meg akarsz mérgezni!
- Senki sem akar megmérgezni. - Te hálátlan!
- Hozz vizet! - Nem nyugszol, amíg meg nem halok?
Azt hiszed, én tehetek arról, hogy nem vagy együtt Pedróval,
de ő választotta Rosaurát!
Te tetted tönkre azt a szerelmet, nem én!
- Már nem számít, nyugodj meg! - Miért nem mentek el együtt?
Az én szerelmemet megölték, te miért nem szöktél el vele?
Te ostoba!
Doktor úr!
Meg akar mérgezni.
- Megmérgezte a levest! - A fertőzés miatt téveszmék gyötrik.
Várj odakint!
Hol vannak a lányaim?
Higgye el, doktor úr, valamit tett a levesbe!
A lányom meg akart mérgezni. Nem volt jó íze.
Elena asszony!
Mi történt, Fina?
Nem tudom.
Talán valamit elrontottam, és nem volt finom.
Nem, Tita.
Épp ellenkezőleg.
Hová mész, Fina?
Fina!
Azt hittem, talán helyrehozhatjuk a kapcsolatunkat.
Kórházba kell vinnünk édesanyádat.
A gyógyszernek még hatnia kell, de mihamarabb be kell vinnünk.
Nyugodj meg! Gyere ide!
Jesús!
- Jesús! - Fina, én...
Elmondom, miért mentem el.
De ne szakíts félbe, mert nem biztos, hogy be tudom fejezni!
Tudod, mit gondolok?
Mit?
Az a gyermek nagyon szerencsés.
Mert te vagy az anyukája.
És harcolni fogok a változásért.
Miattad és miatta.
Gertrudis!
Tartsuk meg a babát!
Pontosan tudod, milyen vagyok.
Mindig azt teszem, amit akarok.
Még az anyám sem bírt velem.
Ha megszülöm ezt a gyereket,
minden megváltozik.
Nem tudom, hogy menni fog-e.
De nagyon szeretném megpróbálni.
Tényleg?
- Mi történt? - Elnézést, ezredes!
- Gertrudis kisasszony! - Igen?
Piedras Negrasból jövök. Az anyjának szüksége van önre.
Valaki meg akar mérgezni.
Engem senki sem fog megmérgezni.
Tita! Tita!
Életben van.
Az egész üveg hánytatót megitta.
Most mit tegyünk?
Semmit sem tehetünk.
Nagy dózisban sajnos méreg.
Tita a naplójában azt írta,
hogy a kapcsolata Pedróval olyan erős volt,
hogy aznap már jóval az érkezése előtt érezte a jelenlétét.
Köszönöm!
Delfino, vigye a csomagjainkat a szobámba!
Köszönöm!
De...
Hogyan...
Miért nem kerestél meg?
Tita!
Itt az idő.
Mami!
Lányom!
Terhes vagy.
Igen, mami.
Gertrudis!
Ne erőltesd meg magad!
- Annyira hiányoztál! - Te is nekem.
Rosaura!
Mostantól te vagy a család feje.
Őrizd meg a hagyományainkat!
Hozd vissza a ragyogást Las Palomasba!
Úgy lesz, mami.
Megígérem.
Laura Esquivel Szeress Mexikóban című könyve nyomán.
A KÖVETKEZŐ RÉSZ TARTALMÁBÓL:
Ha szeretsz valakit, az nem múlik el egyik napról a másikra.
Egészségetekre!
Kihasználta Titát, és elcsábította.
Nem használtam ki Titát!
Tudja, hogy szeretjük egymást.
Parancsom van Pedro Múzquiz letartóztatására.
- Engedjenek el! - Ezúttal nem hagylak életben.
SZERESS MEXIKÓBAN!
Magyar szöveg: Borsody Anna Iyuno