טיטה בילתה ימים על גבי ימים באובססיה לגבי ההיריון שלה.
הכאבים בחזה ובבטן הנפוחה שלה
לא הניחו לה לחשוב.
אם הנסיבות היו שונות,
היה יכול להיות נפלא ללדת את ילדו של פדרו.
אבל התזמון והאופן בו זה קרה, הפכו את האירוע הזה לנורא מבחינת כולם.
טיטה?
אספרנזה צריכה משהו?
פדרו יודע?
יודע מה?
על ההיריון שלך.
סיפרת לפדרו?
לא. הוא לא יודע כלום.
אני חושבת כבר ימים איך לפתור את הבלגן הזה בלי לפגוע במשפחה שלי.
אז את תגידי לי מה לעשות? -כן, אני בהחלט אומר לך מה לעשות!
תתחתני עם הרופא ותגרמי לו להאמין שזה הילד שלו.
את רוצה שאשקר?
נישואים הם עסקה, היא תמיד כוללת שקרים.
זה לא ייאמן, מה שאת מבקשת ממני לעשות.
הילד שלך יהיה ממזר, טיטה.
אם תשקרי, תצילי את המוניטין של המשפחה ושל הילד שלך.
אם תספרי את האמת, תשברי את ליבו של הרופא המסכן,
ותישארי לבד.
תחשבי על זה היטב.
אתמול בלילה, שמעתי אותו מדבר, להג בלתי פוסק.
חשבתי שהוא חולם.
בדקתי מה שלומו, ומצאתי אותו ככה.
המשפחה שלו עדיין בחווה ההיא.
שאלך להביא אותם? -לא.
עדיין לא.
אני אטפל בזה.
אני לא רוצה לסכן אותם. -אז?
אנחנו חייבים לקבור אותו.
אני ארכב למונקלובה להזעיק עזרה.
דלפינו.
תודה.
כמה חבל.
עוד מוות אחד, זהו.
ושם דבר לא משתנה.
סנטוס לא מת לשווא.
נמשיך.
פינה.
למה אתה כאן?
אפשר לדבר? -לדבר על מה?
סיפרתי לך הכול מזמן.
הייתי צריך זמן לחשוב... -לקח לך יותר מדי זמן לחשוב!
סיפרת לי מה עברת, ולא ידעתי מה להגיד או לעשות.
עכשיו אני כבר יודע.
מה אתה כבר יודע?
עברת את המצב הזה,
אבל בעיניי, את עדיין כמו שהיית.
מה שאני מתכוון הוא...
לפני כן, רציתי שתהיי איתי,
שתבואי איתי.
אבל עכשיו...
עכשיו אני רוצה שתתחתני איתי, פינה.
אני רוצה שתהיי אשתי, אם את רוצה.
כן, אני רוצה. אני רוצה!
דיברת עם טיטה?
לא, למה?
פשוט תשכח מזה.
את עדיין מרגישה לא טוב, נכון?
כן, לפעמים.
זה בסדר, זה יעבור.
כשנהיה לבד, הכול ישתנה.
נוכל לתת לאספרנזה אח.
יש לי כמה דברים לעשות במונקלובה.
מה, זה קשור לפוליטיקה? -לא, ענייני החווה.
אז תעשה את זה ביום אחר.
יהיו לנו אורחים מחר.
אל תדאגי.
אחזור בזמן לפגוש את המשפחה של הרופא.
הוא רוצה לגור בטוראון.
המשפחה שלו שם. שקט שם יותר מאשר בפיידראס נגראס,
ויש יותר הזדמנויות למצוא עבודה.
אמרתי לך שהוא רוצה עשרה ילדים?
אמרתי שיהיו לנו כמה שאלוהים רוצה.
כמה ילדים יהיו לך, טיטה?
עדיין לא חשבתי על זה.
בחייך! באמת? את עומדת להתחתן.
חוץ מזה, את אוהבת ילדים.
את רוצה בנים או בנות?
אני אקח הכול פרט לתאומים, סבתי אמרה שתאומים...
בואי נעשה את זה מחר.
לאן את הולכת, טיטה?
אני לא מרגישה טוב. אני לא רוצה לבשל, פינה.
נקווה שיהיה מספיק זמן, ושמר ג'ון ודודתו לא רעבים כל כך.
זה בסדר.
הכול בסדר?
טיטה היתה אבודה.
היא רצתה שחרטרודיס תהיה שם
כדי שתוכל לחלוק איתה את הספקות והפחדים שלה.
אבל לחרטרודיס היה בית חדש.
מקום ללא גברים שריך לציית להם.
הרחק מקרבות אש.
מקום שבו בנה והיא יחפשו דרך אחרת להילחם.
שלום!
מקום שבו נשים סללו את הדרך לקרבות חשובים כמו זכותן להצביע.
זה נהדר!
זה יספיק לילדים? -כן, הם גדולים!
לכי לשם לחתוך את הירקות.
המפקדה במונקלובה
מעולם לא בטחתי בגנרל מוזקיז.
אבל אני לא יכול להאמין לך.
זה נכון, גנרל ורגס.
אבל אני לא יכול לדעת אם זו נקמה אישית.
גנרל מוזקיז מחזיק בחווה של אביך, נכון?
כן, היא שלו.
אבל לי אכפת רק מהאנשים.
זו לא נקמה.
אני מחפש צדק.
כולם אומרים את אותו הדבר. -גנרל.
ראיתי אותו במו עיניי עושה עסקאות עם הינקים.
הוא שיתף אותם במידע,
לגבי עמדות המורדים והצבא, ייתכן שהוא אפילו נותן להם אספקה.
זו האשמה חמורה.
המשמעות היא בגידה במדינה.
יש עדים? -לא.
העד שלי מת בגלל התעללות ותנאי מחיה איומים,
הכול בגלל פליפה מוזקיז.
טוב, אין לך הוכחה.
וגם אין לך עד. -גנרל, אתה חייב לעשות משהו!
תשיג הוכחות, תחקור.
באת הנה בלי הוכחה ובלי עד,
רק כדי לספר לי על העבירות של גנרל מעוטר?
יש לך את החוצפה לצעוק עליי ולדרוש שאעשה משהו בנידון?
תן לי להגיד לך משהו.
ראשית,
אין לי מספיק אנשים כדי לנהל חקירה
ולרדוף אחרי אחד מאנשינו.
שנית, יש קרבות בכל מקום.
החיילים שלי נהרגים, וזה בהחלט בראש סדר העדיפויות שלי.
תודה, גנרל.
סליחה, רוסאורה.
מה את רוצה?
החבר שלי, חסוס, היה פה.
הוא רצה להציע לי נישואים.
מה הוא עושה למחייתו? אני לא בטוחה שנוכל לתת לו עבודה.
הוא רוצה לקחת אותי לטוראון.
לטוראון?
אחרי החתונה של טיטה, נעזוב.
את לא יכולה לעשות את זה.
למה לא?
אימא שלי נתנה לך אוכל ומחסה. את לא אסירת תודה?
ברור שכן.
פינה, לא היית שורדת בלי משפחת דה לה גרזה.
זאת האמת.
לכן את לא יכולה לעזוב.
לעולם?
אולי יום אחד, אבל זה לא תלוי בך.
את מבינה?
את שייכת לבית הזה כמו נאצ'ה.
אל תשכחי את זה.
אני צריכה שתבריקי את סכו"ם הכסף לארוחת הערב מחר.
כן, רוסאורה.
פינה.
מעתה והלאה, תקראי לי גבירתי.
אנחנו כבר לא ילדות.
מה אתה רוצה?
אני מחפש את חואן אלחנדרז.
אל"מ! מישהו מחפש אותך.
תראו מי כאן.
מה תיקח הפעם?
אתה חייב לי סוסה, אידיוט.
אני זקוק לעזרתך.
נו...
בשביל זה אנחנו כאן.
תן לי להבין.
אתה רוצה שנתפוס את מוזקיז?
כדי לתפוס אותו כשהחיילים שלו שם?
כן.
אבל אתה לא רוצה להרוג אותו.
לא.
אני רוצה שהוא יעמוד למשפט וישב בכלא.
פליפה חייב להיות הראשון שייפול.
האמריקאים הם בטח לא הצבא היחיד שגונב שם.
אתה לא מציע את אותו הדבר כמו בפעם הקודמת?
בפעם הקודמת הוא דפק את כולנו.
אם אתה לא רוצה לבוא, זה בסדר.
אבל אעשה את זה בכל מקרה.
לבד?
אני לא אשב ואחכה עד שכל האנשים המסכנים האלה ייהרגו.
אנחנו צריכים לשתות משהו, נכון?
חרטרודיס עזבה את החווה לפני כמה ימים?
כן.
היא גרה עם נשים אחרות בגבעות.
היא לא רוצה להיות איתך?
למעשה, אני זה שלא רצה להיות איתה.
אבל למען האמת...
אני מתגעגע אליה.
אז לך להביא אותה.
אתה לא תמצא עוד אישה כמוה.
אולי אתה צודק.
כדאי שתלך לישון.
אתה חייב להיות חזק אם אתה רוצה לתפוס את דוד שלך.
אם אשאיר אותך לבד, יהרגו אותך, זה בטוח.
ואתה לא תמשיך לקום לתחיה, אידיוט.
מנוול.
החלטת?
אימא?
תמיד עדיף לשקר מאשר לומר את האמת ולהרוס את חייך.
זה לטובתך, טיטה,
ולטובת הילד שלך.
את חייבת להתחתן.
את חייבת לעזוב את הבית הזה.
עדיף לא לומר את האמת.
ולשקר כמו שעשית כשהיית בהיריון עם גרטרודיס?
מה אמרת עכשיו?
אני יודעת שאהבת מישהו אחר.
איך את מעזה, טיטה?
אני לא אשקר, אני לא כמוך.
נמאס לי שכולם אומרים לי מה לעשות!
לכי מפה, אני לא רוצה לראות אותך שוב לעולם!
הבטן הנפוחה שלה והכאב בחזה
נעלמו באותו רגע.
הוודאות שהיא לא בהיריון
הגיעה עם הקלה שהפכה במהרה לעצבות.
עמוק בפנים,
טיטה באמת ייחלה להיות בהיריון מפדרו.
שלום. -שלום.
שלום, אלכס! -בוא הנה, אלכס!
אני אעזור לך.
זהירות, גרייס.
מה שלומך? -בסדר.
נהדר. הנסיעה היתה טובה?
תיזהרי שם.
סוף כל סוף הגענו.
תודה. -היי!
איפה היא? -הנה היא.
יקירתי!
זה בסדר אם אשים את זה כאן? -כן. תודה, פינה.
מה קרה?
בכית.
למה?
בואי הנה.
את צריכה להיות אמיצה כדי לעשות מה שאת רוצה, טיטה.
ואני לא אמיצה.
דיברת עם רוסאורה, נכון?
עכשיו כשג'ון חזר ללאס פלומאס,
טיטה, חוץ מלבשל למשפחה שלה,
חשה צורך דחוף לספר לו את האמת.
כדי לחגוג את הביקור של דודה מרי,
טיטה החליטה לבשל שעועית שמנה בסגנון טזקוקאן,
מנה פשוטה, מקסיקנית מאוד.
ראשית, מטגנים בצל קצוץ בחמאה.
כשהבצל מתרכך, מוסיפים צ'ילי יבש טחון ומלח.
ברגע שהבשר וציר העגבניות מתובלים,
מוסיפים את השעועית, יחד עם הבשר והעור חזיר.
בזמן שהיא בישלה,
טיטה לא יכלה להפסיק לחשוב על ההשלכות האפשריות של הווידוי שלה.
עם זאת, היא היתה נחושה לספר לג'ון את האמת.
היא לא רצתה לבנות עתיד המבוסס על שקרים טהורים, כמו שעשתה אלנה.
לכן, תשוקה חזקה לכנות
חלחלה לאיטה לתוך הציר ולשעועית.
שעועית שמנה בסגנון טזקוקאן
גנרל מוזקיז!
מכתב דחוף מגנרל ורגס ממונקלובה.
למה לא שלחו לי מברק במקום? -אני לא יודע, אדוני.
מה אתה צריך? -את התשובה שלך, אדוני.
אין תשובה! -כן, גנרל.
מויה! -כן, המפקד!
תכין את החיילים! אנחנו הולכים הביתה.
את כל החיילים, גנרל? -כמובן, שאת כל החיילים!
פדרו הלך?
הוא נסע למונקלובה בגלל עניין דחוף.
הוא לא יתעכב הרבה זמן. -עניין דחוף?
משהו שקשור לחווה.
איזה תינוק חמוד!
אתה תהיה טוב מאוד עם אחיך.
איזה אח? -בבקשה, רוסאורה.
אני לא יכולה לספר לו מה אמרת לי?
מה? מה אמרת לה? -כלום.
טיטה ממש רוצה להיות אימא. היא תמיד חלמה על זה. נכון?
מה קורה, ג'ון?
כלום, דודה. היא...
היא סיפרה לנו על סעודת החתונה.
אבל טיטה מבשלת לנו היום, נכון?
אני מתה לטעום את הכישרונות הקולינריים שלה.
כן, היא מבשלת לנו. -יופי.
אתה רוצה להחזיק אותה?
את רוצה? בסדר.
זהירות, אלכס. -טוב מאוד. אתה תלמד איך לעשות את זה.
היא רוצה לישון.
אני אקח אותה למיטה. בינתיים, תוכלו לגשת לחדר האוכל.
ברשותכם.
אחזור בקרוב, לכו בבקשה לחדר האוכל. -כן, זה בסדר. את רעבה?
כן. -בואו נלך.
תודה. -בואי.
רוסאורה! -אל תכעסי, טיטה.
קשה לך, אני יודעת, לכן אני עוזרת לך.
אני לא צריכה עזרה! -פינה.
קחי אותה למיטה, ואז תגישי ארוחת ערב.
למה הפרצוף החמוץ? את תפחידי את האורחים.
כן, גברתי.
אל תדברי אליה ככה, זה לא מגיע לה.
היא יכולה ללכת מתי שהיא רוצה. -היא לא תעזוב, טיטה.
אני אוכל לנשום שוב רק כשלא אצטרך לראות אותך.
תתחתני ולכי מכאן, בשם אלוהים.
רוסאורה לא תהיה איתנו.
היא לא הרגישה טוב לאחרונה, ועכשיו היא נחה.
כמה חבל. -תיהנו!
תיהנו!
תודה! תיהנו. -תודה.
זה מוצא חן בעינייך? -זה כל כך טעים!
ברכותיי, טיטה!
תודה. -בשמחה.
כרגיל, טיטה, זה מעולה. פשוט מעדן.
תודה, אבי, מישהו רוצה טורטייה?
כן, מותק, כמובן.
כשהם טעמו את השעועית,
התשוקה של טיטה לאמת פרצה והציפה את האורחים.
סיפרתי לך פעם למה אני עדיין רווקה? -לא, אף פעם.
לא? -לא.
אף פעם? -לא.
טוב, אני לא אוהבת גברים, אני אוהבת נשים.
אני לא חושבת שאי פעם סיפרתי על זה למישהו.
לחיים! -לחיים!
לחיים, יקיריי!
את מתגעגעת מאוד לאימא שלך, טיטה?
אני מניח שאני מתגעגעת אליה, אבי. למה אתה שואל?
ובכן, אני לא יודע, ואני לא מתכוון להיות גס רוח,
אבל למען האמת,
אין לך מושג כמה אני שמח לבוא לכאן בידיעה שהיא איננה.
לא יכולתי לסבול את האישה המזוינת הזאת יותר.
אבי! מה אמרת עכשיו? -טוב, זה נכון!
טיטה, זה כל כך טעים!
תודה.
אבל אם היית מוזגת לנו קצת טקילה,
זה היה בלתי נשכח.
טוב, למעשה,
אני שותה שתיים או שלוש כוסות טקילה כדי להירדם.
טוב, אז אני חייב לומר שאני שותה ארבע כוסות!
נכון.
עכשיו כשגרייס הסבירה למה טקילה לא מחזיקה מעמד הרבה זמן בבית...
סליחה!
אני רוצה להגיד משהו.
אני לא יודע אם מה שרוסאורה אמרה נכון,
אבל אתם המשפחה היחידה שלי.
ואני רוצה שתדעו
שהייתי שמח מאוד לתת לאלכס אח.
כן, בבקשה, טיטה.
מחיאות כפיים סוערות!
כן!
בראבו!
יש לי סחרחורת, אני צריכה אוויר.
אני כבר חוזר.
לאן היא... -לא יודע.
הנה את.
שלום לך!
ביליתי לילה עם פדרו, ג'ון.
הייתי חייבת לספר לך על זה.
מגיע לך לדעת את האמת.
את אוהבת אותו?
אבל אני גם אוהבת אותך.
כשאני איתך, אני באמת מרגישה אני אוהבת אותך.
אבל כשאני עם פדרו, אני מרגישה שאני אוהבת אותו.
אתה שונא אותי?
לא.
לא משנה מה את אומרת, לא הייתי יכול לשנוא אותך, טיטה.
אני אוהב אותך.
ואני רוצה לבלות את שארית חיי איתך. -ג'ון.
נשארו עוד כמה ימים עד החתונה.
תחשבי על זה היטב.
ותחליטי.
ואני נשבע
שאם תחליט להיות איתי,
אני נשבע שאהפוך אותך לאישה המאושרת ביותר בעולם.
אם תבחרי בפדרו...
אני מקווה שהוא ישמור עלייך.
ולנטינה! ולנטינה!
אני אהרוג אותו! -מה אמרת?
אני אהרוג את פדרו!
שוב התחלנו.
תקראי את זה.
הוא פגש את ורגס.
הוא יודע על העסקה שלנו עם הינקים.
עכשיו אני אזיין אותו.
אחרת, זה יהיה אני או אנחנו.
איפה חוליו?
הוא נעלם!
חואן, העץ!
קדימה, בן זונה!
תתפסו מחסה!
עצור!
-חדל אש!
תפסיקו! -חדל אש!
חוליו, לא!
אימא?
הוא חי, גנרל!
הוא חי. -תזעיק עזרה!
מי עשה את זה, לעזאזל?
מי ירה בבן שלי?
כולנו, דוד!
במלחמה הזו אין כבוד לשום דבר.
תסתכל עלינו.
אנחנו משפחה ואנחנו רוצים להרוג זה את זה
בשביל חווה.
בשביל אדמה ששייכת לאנשים שעובדים אותה.
תתכונן, פדריטו.
אני אשלח אותך למקום שבו אבא שלך נמצא.
כדי שתארח לו חברה.
אם זה מה שאתה רוצה, תירה בי.
זה לא ישנה דבר.
תנמיכו את האקדחים.
כמה עוד מתים אתה צריך?
כמה הורים?
כמה אחים? איך?
כמה עוד בנים אנחנו צריכים לאבד?
בשביל מה?
כדי שכמה אנשים כמוך יהיו עשירים?
אש, זאת פקודה!
למה אתם מחכים, מטומטמים!
אין צורך להמשיך עם זה.
אנחנו צריכים צדק!
אתם מתעשרים בדרכים לא חוקיות בזמן שאנשים גוועים ברעב!
תעשו מה שאני אומר, חבורת בורים!
תסגיר את עצמך, דוד.
אנחנו לא צריכים עוד אנשים מתים.
אתה טועה, פדריטו.
אנחנו צריכים עוד אחד.
אבינו שבשמיים,
עם המלאך שלי,
בשעת מותי,
אמן.
למה אתה כאן?
ועוד עכשיו?
אם רוסאורה תתעורר, היא תנזוף בי!
לא, תשכחי מהגברת. בואי נלך עכשיו!
בואי נלך.
עכשיו?
פינה! -קחי את הדברים שלך, בואי נלך!
תעשי מה שאת רוצה עם החיים שלך. פשוט לכי.
פינה, בואי נלך עכשיו!
תודה.
תודה, טיטה.
בואי נלך.
אפילו השעועית האחרונה שנשארה
שמרה בתוכה את התשוקה איתה טיטה בישלה את המנה.
אפילו רוסאורה לא יכלה לעמוד בפני השפעה כזאת.
באותו לילה
טיטה ראתה את אחותה באופן שהיא לא ראתה אותה מעולם.
היא לעולם לא תראה אותה כך שוב. -את מרגישה יותר טוב?
כן.
התעוררתי והייתי מורעבת.
פינה בדיוק עזבה.
יצאתי קשר עם חסוס בעצמי.
בסדר.
כל אחת תוכל לעשות את העבודה שלה.
מעולם לא הודיתי לך.
על מה?
על הכול.
על שעזרת לי ללדת את רוברטיטו.
על כך שדאגת לו כל כך.
על כך שטיפלת באספרנזה.
אני לא בהיריון.
טיטה, תקשיבי לי.
אל תתחתני עם הרופא אם את לא רוצה.
אבל בבקשה, אל תיקחי את פדרו.
אם תיקחי את פדרו, אני אמות.
זהירות איתו.
זהירות. -כן.
ולנטינה...
את יכולה לשמור את החווה.
אבל האדמה שייכת לעובדים. -ככל שאעזוב מהר יותר, כך ייטב.
ארור היום בו הפכתי לחלק מהמשפחה הזו.
דיו! -קדימה.
פדרו.
תודה, קריספין.
נתראה. -להתראות!
אתה תהיה בסדר?
אתה תמשיך להילחם?
זה מה שאני עושה הכי טוב.
תן לי להגיד לך משהו.
החזרת אותי לשם, בנאדם.
אבל למען האמת,
יש עוד דרך ארוכה עד שנבין בדיוק מה אמרת.
שמור על עצמך, חואן. -בהצלחה, מנוול.
קדימה, חבר'ה!
קדימה! -נזוז!
איפה היית?
אתה בסדר?
כן. כן, אני בסדר.
סיפרתי לג'ון עלינו.
הוא נפגע, אבל הוא הבין.
והוא רוצה להתחתן?
כן.
ואת?
אני לא יודעת.
מה שקרה בינינו...
היה הדבר הנפלא ביותר שחוויתי אי פעם.
אם את מבקשת ממני לשכוח את זה,
אני יודע שלעולם לא אשכח. באותו יום היית מאושרת.
תעשי מה שמשמח אותך, טיטה.
זה יהיה יום נהדר, מתוקה.
בפרק הבא...
אני עושה מה שצריך להיעשות, נכון?
האם אתם נחושים לאהוב ולכבד זה את זה
ולחיות כזוג נשוי במשך שארית חייכם?
תרגום: גיא טוטקה Iyuno