PŘEDÁVÁNÍ CENY KORÁNU PRO DÍVKY, 1998
Toto jsou vaše dcery.
Budou světlem na vašich hrobech.
A vy jste svíce, které jim svítí na cestu tímto světem.
Naše čtvrtá studentka předčila veškerá očekávání.
Tou studentkou je Razan Mawruth, dcera Mony Ras!
V ráji budeš mít vlastní strom.
ÚČASTNICE SOUTĚŽE V ZAPAMATOVÁNÍ KORÁNU
Radujte se, znáte zpaměti Korán,
posvátnou knihu,
poselství Boží.
Připravte se na Boží ráj,
kde se dočkáte přímluvy posla
a posvátného Koránu,
který jste se pracně učily nazpaměť.
Dá-li Bůh, přijdete do ráje.
Nechť světlo Boží…
Všechno si napsala na stůl.
Nic si nezapamatovala.
Moment. Ticho!
- Řeknu jim to. - Řekni.
Všechny verše si napsala na stůl.
Je mi líto, že vám to musím říct, ale…
Je to pravda?
Mrzí mě to.
BLÁZNIVÝ SVÁTEK
Hasane.
- K té svatbě nedojde, že ne? - Jistěže ne.
Ten chlap má něco za lubem.
O čem to mluvíš, Hasane?
- V letadle jsi nespala? - Ne.
A drží moje dceruška půst?
Jo. A ty?
Samozřejmě, zlatíčko.
Co kdyby ses dneska stavila na iftar a za svojí sestřičkou Fátimou?
- Mami… - Lamar…
- Tak začni. - Ne, ty začni.
Povídej.
Dneska půjdu k tátovi, jo?
Dobře.
Tak jo.
Udělej pro mě něco.
Ne.
Jo.
Potřebuju, ať na chvíli zabavíš babičku.
Lamar?
Tati?
- Tati? - Alláhu akbar.
Proč se modlí tady?
Jestli chceš tátu přemluvit, aby ses mohla vdát, tak na to zapomeň.
To, cos předvedla včera, nemělo obdoby.
Alláhu akbar.
Nebýt modliteb, spáchám sebevraždu.
Sebevražda není vtip.
Jestli máš myšlenky na sebevraždu, měla bys zajít za psychiatrem.
Aby mi dal prášky, abych se zbláznila, a tys mohla manipulovat s tátou, že?
Babi, kam jsi zmizela? Jak mám pokračovat?
Jdeš pozdě.
Nestůj před ním, když se modlí. Pojď sem.
Promiň.
To nic. Nevěděla jsi to.
Jak jinak.
As-salam alejkum wa rahmatullah.
- Hasane! - Tati!
Alláhumma…
Zkus to ty.
- Cos udělala? - Srdce.
Tohle je srdce?
To je zlomené srdce, roztrhané na kusy.
Píchneš jehlu sem a vyndáš ji tady.
Píchneš ji zespodu a vytáhneš ze stejného místa.
- Hasane! - Babi…
Teď ne. Sedni si.
Mono, vím, co řekneš.
Včera jsme všichni byli vynervovaní.
Ale měli bychom… Nech mě domluvit.
Měli bychom uvažovat racionálně. Hádky nic nevyřeší.
Nech to na mně, prosím tě.
Jen ti chci připomenout, abys zajel na trh.
INFORMAČNÍ VÁLKA
Je to příběh Araba, který doplatil na to, že si vzal ženu ze Západu.
Kousek ti přečtu.
„Poté, co ho zlanařila jejich agentka,
jejíž jméno bylo Frances,
porodila mu postižené dítě.
Vrátila se do Německa a nechala ho hradit veškeré náklady na dítě.“
Německo a další západní země
naverbovaly spoustu špionů, nejen Frances.
Pákistánec z Británie, který mluví arabsky…
a shodou okolností je novinář,
žil v Indonésii, Kuvajtu a dokonce i tady…
Samír je rozhodně špion.
Promiň, tati. Jistěže není.
Není žádný špion.
Znám ho už dva roky.
Dobře. Zapomeň, co jsem řekl.
Víš, že se na tebe zlobím, že jo?
Dohodli jsme se, že se nadobro vrátíš domů, ne?
Co se stalo?
Popravdě mám dva důvody.
Jaké?
První důvod
je Lamařina škola.
Chodí na špičkovou britskou školu. Nechci, aby šla jinam.
Máme stejný vzdělávací systém. Co blázníš?
A všude dobře, doma nejlíp.
Druhý důvod je,
že jsem právě dostala místo na univerzitě.
Dělám studie, výzkum a mám skvělý plat.
Je to moje vysněná práce.
A co ten chlap, kterého si chceš vzít?
Jak si ho můžu proklepnout?
Neříkal jsi včera, že máš na lidi odhad?
- Jo. - No…
Tak ho odhadni.
Dej mu šanci.
Ach jo.
Víš, co je můj největší problém?
- Že tě mám hrozně rád. - Já tebe taky, tati. Přísahám.
Nech toho.
Sejdu se s ním, ale neříkám ano.
- Dobře. - Jen si promluvíme.
- Rozumíš? - Jo.
- Promluvíme si. - Nic víc.
- Jenom promluvíme. - Fajn.
- Rozumíš? - Rozumím.
- Dobře, tak běž. - Děkuju, tati.
- Díky. - Běž už.
- Děkuju. Už jdu. - Než si to rozmyslím.
JAK POZNAT ŠPIONA
Mono.
Nemůžeme se s ní oba hádat.
Potřebujeme plán. Něco mě napadlo.
Ať nám dokážou, že se mýlíme.
Tak dobře.
- Promluv si s tím Pákistáncem. - Babi.
- Nemůžeš mu říkat Pákistánec. - Proč ne? Není snad Pákistánec?
Sice je britský Pákistánec,
ale od tebe to zní offensive.
Mluv arabsky, prosím tě.
- Dobře, ale pod jednou podmínkou. - Že se z něj stane Saúd?
Jsi jako tvoje matka.
Jsem rád, že mě chtějí poznat, ale…
Dejme jim po včerejšku čas.
Nemáme čas.
Máma byla pěkně vytočená.
Máma to pochopí. Když si vzala tátu, taky se odstěhovala.
Ona tam nebude.
A táta je milý a v pohodě.
Dobře. Jo, to zvládnu.
Hele…
Co se při takové příležitosti nosí?
Co tohle?
Obvykle thóba, ale tričko a kalhoty budou stačit.
Jestli máš černé kalhoty a košili, vezmi si je.
Samíre, neboj se.
Buď sám sebou. Jsi úžasný. Bude to v pohodě.
Díky. Ty seš taky úžasná.
Salam alejkum.
Alejkum salam.
- Kdo jsi? - Abdelazíz, řidič.
- Jsi Pákistánec? - Ne. Jsem Brit.
Tak to se máš.
- Abdelazíz? - Jo.
- Tak se fakt jmenuješ? - Jo, jasně.
Dobře. Jsou tu na tebe hodní?
- Jo. - Dobře.
Sebrali ti pas?
Samíre!
Rychle. Pospěš si!
Nemůžeme tátu nechat čekat.
Říkalas, že tam bude jenom táta.
Odpovídej stručně a k věci.
- Dobře. - Jdeme na to.
To zvládneš, neboj. Stručné odpovědi.
Samíre,
každý máme dvě otázky.
Já začnu.
- Jsi Angličan, nebo Pákistánec? - Maminka začne.
Panebože, babi.
Ne, to je v pořádku.
Jsem Brit, ale rodiče jsou Pákistánci.
V 70. letech se přestěhovali do Británie a získali občanství.
V 70. letech.
Kdyby ti zrušili občanství, pojedeš do Pákistánu?
Za to tě nahlásí na odbor pro lidský práva.
Nemůžou mi zrušit občanství.
Pověz mi, Samíre, jaké novinařině se věnuješ?
Můj poslední článek byl o africkém kmeni,
kde se o děti starali muži, ne ženy.
- Muži? - Jo.
- Starali se o děti? - Jo.
- Co je to za muže? - Normální muži.
- Jsi opravdový muslim? - Mami. Co je to za otázku?
Až tahle ti vadí?
Jsem muslim. Modlím se a držím půst, ale nejsem úplně pobožný.
Neraď mu.
Ano, jsem pobožný.
Tak jsi pobožný, nebo ne?
- Museli bychom definovat „pobožný“. - Přesně.
- Piješ? - Hm?
Piješ?
- A ty piješ? - Ne!
- Ty piješ? - Jistěže ne! Co to má být?
Nepiju. Ne.
Ukaž mi svůj Instagram.
Hasane, půjč mi mobil.
- Mám… - Můžeš odmítnout.
Mám veřejný profil, ne soukromý.
Až tady skončíte, pojedu se strejdou Sufjánem pro Baru,
zajdeme ven a pak mě hodí k tátovi.
Tak už se Sufjánem klidně jeďte.
Strejdo, pojedeme už?
Pořádně to zkontroluj.
Co je? To nic není.
Sedí v baru, ale nepije. Hele, tati.
Pijou jenom jeho kamarádi.
- To máme jenom sedět doma? - Dobře! To stačí!
Samíre, jakými jazyky mluvíš?
Urdsky, arabsky a anglicky.
A německy.
- Německy. - Jo, ale jenom trochu.
- Proč jsi nepřivezl rodinu? - Chtěl jsem, abyste nejdřív poznali mě.
Piješ každý den?
Já nepiju.
To už jsme říkali.
- Ať přísahá. - Ano.
- Přísahám. - Co přísaháš?
Přísahám, že nepiju.
- Že nepiješ co? - Sufjáne!
- Už se chtěl přiznat! - K čemu?
Mluvme vážně.
Samíre, koho podporuješ?
Tati, Samír se o politiku nezajímá. Tečka.
Pusťte mě ke slovu. Takhle to nejde.
Zeptej se na něco důležitého. Třeba jeho plat.
Zeptám se na to nejdůležitější.
Co vás zajímá, strýčku Hasane?
- Jaký máš plat? - To je dost osobní.
- Proč? - Odpověz.
Samíre, kdybych někoho žádal o ruku,
odpověděl bych, kolik vydělávám.
Čtyřicet tisíc. Teď odpověz.
- Ne, ale… - Odpověz.
Já vám rozumím. Razan mi dokonce řekla,
že po svatbě se strýčkem Hasanem jste se odstěhovala od rodiny do Džiddy.
Muselo to být těžké. A bez technologie. To je…
To je milé.
Kdo jsi, abys soudil můj život?
To není totéž.
Já rodinu nikdy neopustila. Volám si se sestrou každý den.
Ano, ale někdy,
když se člověk ožení, přestěhuje se ke své nové rodině.
I když moje sestra nebydlela v Džiddě,
jezdila jsem za ní každé dva týdny.
A kvůli mně se přestěhovala do Džiddy.
Teď se vídáme každý druhý den.
Mluvím s ní denně.
Dobře, mami. To stačí.
Samíre.
Prostě odpověz na otázku. Kolik vyděláváš?
Třicet tisíc saúdských rijálů měsíčně.
- Děkuju. - Tolik.
Chci vás všechny ujistit,
že s našimi platy můžeme žít kdekoli na světě.
Já to věděla. Jde mu jen o peníze.
- Hezky! - To je dobře!
Pěkně. Jde ti o prachy?
Jde ti o prachy. Fajn.
Strýčku Hasane?
Můžu nějak pomoct?
Ano, zrovna jsem tě hledal.
Chci, abys jel se mnou.
- Kam? - Na trh.
Na trh?
Ano, na trh se zeleninou.
- Aha. Jo, klidně. Můžeme. - Dobře.
Hned, jo?
- Hned teď? - Jo.
Dobře. Počkám tady.
- Jo. - Dobře.
Včera jsi ho omylem pustil dál.
A dneska ho omylem bereš na tržnici?
Babi, jmenuje se Samír.
Bereš toho opilce Samíra na tržnici?
To proto, žes mi vzala mobil.
Málem bych zapomněla. Podívej se.
Podívej se na ten profil, já na to nevidím.
Jmenuje se Tahani.
Tahani.
- Je hezká, mami. - Bůh jí žehnej.
- Má světlou pleť? - Nedržíte náhodou půst?
- Zajedeme za ní. - Chci ji vidět naživo.
Jo. Zajdeme tam.
Řekni sestře, ať jede s námi.
Mě z toho vynech, prosím tě.
Ty ode mě chceš pořád něco. „Mami, najdi mi pěknou nevěstu.“
„Mami tohle a mami tamto.“
Ale když po tobě chci něco já, tak se na mě vykašleš?
Nemůžeš chtít něco jiného?
Nechci se s ní dohadovat. Mě z toho vynech.
Promiň.
Proč jsi tak skleslá? Dám mu druhou šanci.
Vezme Samíra na trh.
- Vážně? Na trh? - Ano.
Proč na trh?
Protože tam jedu. A nejste náhodou na odchodu?
Co si chceš vzít na sebe? Červenou kefíju, nebo bílou ghutru?
Tati, mám si vzít červenou, nebo bílou?
- Vyžehlím obě. - Dobře.
Vezmeš si, jakou budeš chtít.
Dobře.
Sufjáne, Lamar, pojedu s váma.
Nezapomeňte na mě.
Dobře.
- Mám s ním promluvit? - Ne. Vezmi s sebou mámu.
- Jedeš s náma? - Ne.
Bože, smiluj se.
Proč jsi tak neklidný?
To nic. Neměla bys být v kuchyni?
Ne, dneska nebudu vařit. Vyžehlím Sufjánovi prádlo.
Tak běž žehlit.
- Něco se mi na tobě nezdá. - Mně se nezdáte zase vy.
- Něco tu nehraje. - Běž už.
HASAN: FARÚKU…
FARÚK – VNITŘNÍ ZÁLEŽITOSTI: AHOJ
HASAN: PROVĚŘ MI TOHOHLE CHLAPA
Kdys naposledy viděl Baru?
- Lamar, ty hraješ basket, že jo? - Jo.
PSYCHOPATKA: NEJEZDI SI PRO BARU K NÁM DOMŮ
PŘIJEĎ DO OBCHOĎÁKU AL-JASMÍN
Hochu!
Dobrý den.
- Já to vezmu. - Ne.
Děkujeme.
- Díky. - Není zač.
Ze Srí Lanky! Velkoobchodní ceny! Dobrý den!
Doma jste byl naštvaný a na nic jste se mě nezeptal.
Dobrý postřeh.
Strýčku Hasane, věřte mi. Jsem jako otevřená kniha.
Zeptejte se na cokoliv.
Razan miluju a nedokážu bez ní žít.
- Víš, proč se Razan rozvedla? - Vím.
Razan si vzala svého bratrance, ale neměli nic společného.
S její matkou jsme věděli, že to manželství nevydrží.
Já mám s Razan hodně společného.
Chci říct, že Razan trvala na tom, že si ho vezme.
Stejně jako teď trvá na tom, že si vezme tebe.
Vím, že Razan je jako každá jiná holka.
Chce milovat a být milována.
Ale ve většině případů je to jenom
jiskra, víš?
Ale ta po chvíli vyhasne. A ona toho začne litovat.
Nikdy se nepoučí. Taková ona je. Jde si svou cestou.
Tehdy byla Razan mladá.
Všichni děláme chyby, ne?
To je pravda.
Ale i když se milujete,
ta láska se časem vytratí.
Oběma vám bude chybět domov, rodina a tradice.
- Moje rodina je jako vaše. - Tvou rodinu neznám.
Jen tebe.
Bez urážky, Samíre, nejsi ani trochu jako my.
Nevadí ti, že za tebe tvoje žena utrácí.
A přijel jsi sám, jako kdybys neměl rodinu.
Byl byste ochotný poznat moji rodinu?
Půjdeme dál?
Věci na jméno Darín, prosím.
- Moment. - To myslí vážně?
Jsou pro Baru.
Sufjáne, jestli to dovolíš, bude tě využívat věčně.
Jo. Chci vidět svýho syna.
- Dej. Nepleť se do toho. - Budu. Víš proč?
Protože jsi můj jediný brácha a záleží mi na tobě.
Dobře.
Pak si promluvíme.
Tady máte. Nech toho, Razan.
Zaplať jenom za synovy věci.
Neplať za její kabelku.
Nebude se po ní ptát.
Tak dobře. Stornujte tu kabelku.
Dobrý den. Máte přání?
- Nějaký dobrý pánský parfém. - Dobrý pánský parfém?
- Je to dárek? - Jo.
Dobře. Co má ten šťastlivec rád?
Nevadí. Jaké má koníčky?
Asi se znáte krátce, že ano?
Ne. Je to můj otec.
Dobře.
Tak jo.
Pro tátu mám skvělou kolínskou. Chviličku.
Nemusí pro tebe jet. Mohla jsem tě tam hodit.
Řekl, že přijede. Nemohla jsem říct ne.
Sorry, že jdu pozdě.
Tady máš ty věci.
Kde mám syna?
Kde mám kabelku?
Jestli ho chceš vidět, přines kabelku.
Mrzí mě to.
Fajn.
Táta je u vchodu. Tak já jdu.
- Doprovodím tě. - Nemusíš. Půjdu sama.
Tak zatím.
Pa, zlatíčko. Bav se.
- Vypadá jako ty, když jsi byl malý. - Fakt?
Ahoj! Chyběl jsi mi, kluku! Tobě narostly vlasy. Jak se vede?
Máma říkala, ať nikomu nepodávám ruku.
Půjdeme si hrát?
Jo?
- Já jsem teta Razan. - Ta šílená.
To má od mámy.
Tak pojď. Jdeme si hrát.
Pojď sem, kámo. Hrozně jsi mi chyběl.
Hrozně jsi mi chyběl.
Sufjáne, potřebuju tvou pomoc.
Jo.
- Proto jsi jela se mnou. - Ne.
- Ale promluv s mámou. - Nechci. Nezatahuj mě do toho, jo?
Jako obvykle.
Dělej, co můžeš, aby ses jí zavděčila.
Já nevím, jak se jí zavděčit.
Chce, abys s náma šla na návštěvu k nevěstě.
Nevěstě pro tebe?
Sotva ses rozvedl a už hledáš nevěstu?
Vážně? Dobře, moje chyba.
Dobře, půjdu.
Ne, nechoď. Zapomeň na toho Pákistánce.
To je tvoje sestřička Fátima. Náš Koblížek. Kvůli těm líčkům.
A moje žena Hanín. Pamatuješ si ji?
- Vítej u nás. - Jsi moje krásná dceruška.
Hraješ si s květinkou?
Půjdeš si hrát s mámou?
Jo. Vezmu si ji.
Budeme si hrát s Lamar?
- Pojď. - Pohrajeme si s Lamar.
- Pojď. - Běž k mámě.
Pojď ke mně.
Můžeme?
Zůstanu v autě.
Pročpak?
- Máma bude naštvaná. - Na tebe? Proč?
- Dneska to bylo super. - Kámo…
Pro mě to bylo ještě víc super.
Mnohem víc.
Koukni, co pro tebe mám.
Můj dinosaurus.
Kdy zase půjdeme ven?
Ve svátek, slibuju.
- Bude tam i Lamar. - Dobře.
To je ono. Tak pojď. Bismillah.
Tak jdeme.
Když se nad tím zamyslíš, mohlo by se tím všechno zjednodušit.
- Já vím, ale moje rodina je… - Razan!
Nechci…
Razan!
Kde se ta holka toulá?
Děsí mě.
„Před sebe i za sebe jsme umístili zábrany, aby neviděli.“
Je to dobrý nápad. Věř mi.
Šla dovnitř.
Ne, Samíre, není to dobrý nápad.
Proč do toho zapojovat víc lidí?
Jenom se to zkomplikuje. Nech to na mně.
A vezmi si ten talíř.
Tohle je nejlepší sambosa. Až ji zkusíš, poslechneš mě.
Je srandovní, jak říkáš sambosa. My říkáme samosa.
Jo, ale bez urážky, saúdské sambose se nic nevyrovná.
Zní to skoro stejně, je to smažené, ramadánové jídlo.
Je to skoro to samé.
Ale vy máte bramborovo-hráškovou náplň
a hustší těsto.
Jo, ale víc se to podobá, než liší.
- Tak jo, Samíre. - Ano?
Tvůj otec s mou rodinou zatím nebude mluvit.
Ano?
- Ano? - Dobře.
- Slibuješ? - Jo.
- Děkuju. Dobrou chuť. Ahoj. - Nemáš zač.
Uvědomuje si, že k té svatbě nedojde?
Miláčku, doslova jsem mu řekl: „Tahle svatba nebude.“
Mluvil jsi se sestrou?
Prý půjde s náma.
Vážně?
FARÚK
Salam alejkum.
Má čistý rejstřík.
Díky Bohu.
A kdo to je?
Jeden zaměstnanec v naší firmě.
Hasane, víš, že nemůžeš cizinci vzít pas?
Jo, jasně.
Byl by to trestný čin.
Jasně.
Ahoj.
Tati, mám pro tebe dárek.
Ukaž, zlato.
Moje oblíbená. Jak to víš?
Lamar? Podej to tátovi, prosím.
Tady máš.
Chytni to nahoře.
Ani tě nenaučila pít kávu.
Taky ji mám ráda s cukrem.
Mami.
Nedělej ten signál se škrábáním na nose. Minule to bylo trapný.
Dobře, ale jestli se ti bude líbit,
dej mi signál a já ti podám náhrdelník.
- Tak třeba zakašlu? - Zakašli, sáhni si na hlavu, na krk…
Prostě mi dej znamení.
- Ale co když zakašlu doopravdy? - Sufjáne.
Máš nějaký problém?
Jsme snad v 11. století? Napište si na WhatsAppu.
„V 11. století.“
Už jde.
To jste nemusela.
- Panečku. Bůh vám žehnej. - Díky.
Prý ses nedávno rozvedl.
Můj syn taky. Taky nedávno.
Co s tou dnešní generací je? Nemají trpělivost?
- Moje slova. - Jsou uvědomělí.
Kde je naše nastávající?
Za chvilku pro Tahani zajdu.
Pojďme si sednout vedle, ať mají soukromí.
Samozřejmě, drahá.
Prosím.
- Dáme jim prostor. - Pojďme.
Užij si to.
- Mami, podrž mi to. - Pojď dál.
SAMÍR: TVŮJ TÁTA JE SÁM DOMA. MOHL BYCH MU PŘEDSTAVIT SVÉHO TÁTU.
RAZAN: NIC NEDĚLEJ, PRACUJU NA TOM
Kdo jsi?
Ahmed.
Dávají nám soukromí.
Když tvůj bratr přišel za Tahani,
prý si můžeme taky trochu popovídat.
Tys to nevěděla?
- Tvoje máma ti to neřekla? - Ano, řekla.
- Takže ty jsi ten nápadník? - Doufejme.
Na moji bývalou ženu zapomeň. Co děláš ty?
A proběhl váš rozvod v poklidu, nebo jste se soudili?
- Soudili jsme se. - Svěřili ti syna do péče?
Ne. Když se ho ptali, vybral si mámu.
- Ahmede, pojďme rovnou k věci. - Výborně.
Zaprvé, moje kariéra a práce jsou pro mě na prvním místě.
Já jsem doktor a bývám dlouho v nemocnici.
Chci někoho, kdo to má podobně.
Chtěla mi vzít všechno.
Úplně.
Chtěla i nábytek.
Tys nedal matce svého syna nábytek?
Je to můj nábytek.
Ty si bereš starý nábytek do nového domu?
Budu ho potřebovat.
Jsem nezávislá.
Nikdy jsem na muži nezávisela a nikdy nebudu.
- Nezávislé holky mám rád. - Já nejsem holka.
- Jsem žena. - Promiň.
Máš pravdu.
Nikdy nežádám o svolení.
Na takové věci bych stejně neměl čas.
A mám dceru.
Já vím, říkali mi.
- Nechal sis ten nábytek, abys ji vytočil? - Ne, ty tomu nerozumíš.
Ten nábytek je můj.
A chceš ji tím naštvat.
Takhle chodím i venku. Nikdy bych si na sebe nevzala abáju.
Máš na to právo.
Jsem zasnoubená.
- Já… - Nalil bys mi kafe?
Tak to je problém.
Jo.
Lamar, zlatíčko, jdu se pomodlit do mešity.
Kdy přijede strejda?
Už jede.
Lamar?
Máš krásné náušnice.
Děkuju.
Ale protože jsou tak krásné a přitažlivé,
musíš si je zakrýt.
LAMAR: STREJDO SUFJÁNE, HNED PRO MĚ PŘIJEĎ!!!
Lamar?
Zítřejší iftar je u babičky Hajat, přijdeš?
A Lina slaví narozeniny. Dcera tvojí tety Džúd.
Samíre.
- Salam alejkum. - Alejkum salam.
Chcete poznat mého otce?
Samozřejmě. Pojď dál.
Jé, promiň.
Na něco jsem zapomněl. Jenom si…
Zavolej mu.
Hned jsem tu.
Můžu počkat.
- Jo, jasně. - Dobře.
Salam alejkum, tati. Tohle je pan Hasan.
To je můj otec Ghulám.
- Salam alejkum. - Alejkum salam.
Tohle je taky omylem?
Tohle je Razanina maminka.
Dobrý den.
Vidím, že Samír kvůli Razan procestoval sedmero moří.
S váma dvěma už za nevěstou nikdy nejdu.
Ztrapnilas mě.
- To je můj tchán. - To je Razanin bratr Sufján.
Co tu dělají?
Pane Ghuláme, byl jste někdy… Co moje angličtina?
To bylo dobrý.
Byl jste někdy v Saúdské Arábii, v Mekce?
- Ještě ne. - Prý ještě nikdy nebyl v Mekce.
Nejsou praví věřící.
Napadlo mě, že když se poznáte, bude to snazší.
Snazší? Máš nějaké problémy?
Ne, jenom…
Roxano, měl jsem pravdu.
My s tím manželstvím popravdě taky nesouhlasíme.
- Cože? - Co?
Strýčku Ghuláme. Samíre.
Vždyť už jsme to probírali.
Ano, slyšel jsem tě, ale ona pochází z jiné kultury.
- Razan je prý z jiné kultury. - Pravda.
A jako muslimové bychom měli přijímat jiné kultury.
Jednou jedeš do Saúdské Arábie a najednou je z tebe šejk?
Hasane, řekni mu, že to manželství neschvalujeme.
- Řekni mu to, Hasane. - Dobře.
Razan je příliš dominantní.
- Cože? - Proč to říkáš?
- Nejsem dominantní. - Razan je prý dominantní.
- To je pravda. - Má pravdu.
Musíš jí vařit čaj.
Já nic nemusím. Rád jí vařím čaj.
Řekni mu, že si z něj udělá otroka.
Tak dost.
- Říkala, že Razan bude pánem… - Já rozuměl.
- Sufjáne. - Rozuměl jsem.
- Já jen pro jistotu. - Díky.
Požádala tě o ruku.
Jestli tohle není dominantní, pak už nevím co.
- Co říkal? - Sufjáne, ne.
- Co říkal? - Mlč.
- Mám to říct? - Prý ho tvoje dcera požádala o ruku.
Teď je to moje dcera?
V její zemi tebou pohrdají.
Proč by sis někoho takového bral, když v Anglii se o tebe poperou?
Co říkal?
„Proč by si bral někoho ze země, kde jím pohrdají,
když v Anglii se o něj poperou.“
Takže teď nejsme dost dobří my.
Prosím tě, ukonči to.
Jo, promiňte. Byla to…
Byla to chyba.
Takový trapas.
Ty máš co říkat, královno trapasů.
Překlad titulků: Michal Herman