‫- פרס הקוראן הקדוש לבנות, 1998 -‬
‫אלה הבנות שלכן.‬
‫הן יאירו את קבריכן.‬
‫ואתן נרות שמאירים את דרכן בעולם הזה.‬
‫התלמידה הרביעית שלנו‬
‫התעלתה על כל הציפיות.‬
‫התלמידה הזאת היא רזאן מורות',‬ ‫בתה של מונה ראס!‬
‫יהיה לך עץ משלך בגן עדן.‬
‫- משננות -‬
‫שמחו ועלזו, משננות הקוראן,‬
‫ספר הקודש,‬
‫התגלות מן האל.‬
‫התכוננו לגן עדן,‬
‫שם ישתדלו למענכן הנביא והקוראן הקדוש,‬
‫שאותו שיננתן בעמל רב.‬
‫ולכן, אינשאללה, גן עדן יהיה גמולכן.‬
‫מי ייתן והאל יאיר…‬
‫היא כתבה הכול על השולחן שלה.‬
‫היא לא שיננה כלום.‬
‫רגע. שקט!‬
‫כדאי שנגיד להן.‬ ‫-תגידי להן.‬
‫היא כתבה את כל הפסוקים על השולחן שלה.‬
‫צר לי לומר לך את זה, אבל…‬
‫זה נכון?‬
‫אני מצטערת.‬
‫- מחרבת שמחות -‬
‫חסן.‬
‫הנישואים האלה לא יקרו, נכון?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫הבחור הזה זומם משהו.‬
‫על מה אתה מדבר, חסן?‬
‫לא ישנת במטוס?‬ ‫-לא.‬
‫את צמה, קטנה שלי?‬
‫כן. ואתה?‬
‫ברור, מתוקה.‬
‫תקשיבי, אולי תבואי הערב לאפטאר אצלנו‬
‫ותראי את אחותך פאטמה?‬
‫אימא…‬ ‫-למאר…‬
‫תתחילי את.‬ ‫-לא, את.‬
‫קדימה.‬
‫אני הולכת לאבא היום, טוב?‬
‫בסדר.‬
‫תעשי לי טובה.‬
‫לא.‬
‫כן.‬
‫אני רוצה שתשבי קצת עם סבתא.‬
‫למאר.‬
‫אבא?‬
‫-אללה אכבר!‬
‫למה הוא מתפלל כאן?‬
‫אם את חושבת שתשכנעי אותו‬ ‫להרשות לך להתחתן עם הבחור הזה, את טועה.‬
‫מה שעשית אתמול‬ ‫היה גרוע יותר מכל מה שעשית בחיים שלך.‬
‫אללה אכבר.‬
‫רק התפילות מנעו ממני להתאבד.‬
‫התאבדות זאת לא בדיחה.‬
‫אם באמת יש לך מחשבות אובדניות,‬ ‫כדאי שתלכי לפסיכיאטר.‬
‫כדי שהוא ייתן לי תרופות ואצא מדעתי,‬
‫ואז תוכלי לתמרן את אביך המסכן?‬
‫סבתא, לאן הלכת? מה השלב הבא?‬
‫איחרת.‬ ‫-מתוקה שלי, אסור להפריע לתפילה.‬
‫בואי הנה.‬
‫סליחה.‬
‫זה בסדר. לא ידעת.‬
‫ברור.‬
‫א-סלאם עליכום ורחמת אללה.‬
‫חסן!‬ ‫-אבא!‬
‫אַללָּהֻםַּ…‬
‫מה רקמת?‬ ‫-לב.‬
‫זה לב?‬
‫זה לב שבור, קרוע לגזרים.‬
‫מכניסים את המחט כאן ומוציאים אותה כאן.‬
‫מעבירים אותה למטה ומושכים דרך החור האחרון.‬
‫חסן!‬ ‫-סבתא…‬
‫לא עכשיו. שבי כאן.‬
‫מונה, אני יודע מה תגידי.‬
‫כולם היו נסערים אתמול.‬
‫אבל אנחנו צריכים… תני לי לסיים.‬
‫אנחנו צריכים לחשוב בהיגיון.‬
‫ויכוחים לא פותרים בעיות.‬ ‫תני לי לטפל בזה, בבקשה.‬
‫טוב, רק רציתי להזכיר לך ללכת לשוק.‬
‫- מלחמת המידע -‬
‫זה סיפורו של ערבי שהלך שולל‬ ‫והתחתן עם אישה מערבית.‬
‫אני אקריא לך קטע.‬
‫"אחרי שהצליחו לגייס אותו‬ ‫באמצעות אחת הסוכנות שלהם,‬
‫"אישה בשם פרנסס,‬
‫"היא ילדה תינוק בעל מומים.‬
‫"היא חזרה לגרמניה, והוא נאלץ‬ ‫לממן את הטיפולים הרפואיים של הילד."‬
‫גרמניה ומדינות מערביות אחרות‬
‫גייסו מרגלים רבים.‬
‫זה לא סיפור בודד.‬
‫פקיסטני בריטי שמדבר ערבית,‬
‫ובמקרה גם עובד כעיתונאי.‬
‫הוא היה באינדונזיה, בכוויית, ואפילו כאן.‬
‫סמיר הוא מרגל, אני בטוח.‬
‫סליחה. אבא, ברור שלא.‬
‫הוא לא מרגל.‬
‫אני מכירה אותו כבר שנתיים.‬
‫בסדר, תשכחי ממה שאמרתי.‬
‫את יודעת שאני כועס עלייך, כן?‬
‫הסכמנו שתחזרי הביתה לתמיד, נכון?‬
‫מה קרה?‬
‫יש לי שתי סיבות.‬
‫מה הסיבות שלך?‬
‫סיבה ראשונה,‬
‫בית הספר של למאר.‬
‫היא לומדת בבית ספר בריטי מעולה.‬ ‫אני לא אוציא אותה מבית הספר.‬
‫זאת אותה מערכת חינוך. מה יש לך?‬
‫חוץ מזה, אין כמו בבית.‬
‫סיבה שנייה,‬
‫בדיוק התקבלתי לעבודה באוניברסיטה.‬
‫אני לומדת וחוקרת, והמשכורת מעולה.‬
‫זו עבודת החלומות שלי.‬
‫מה עם הבחור שאת רוצה להתחתן איתו?‬
‫איך אוכל לבדוק את הרקע שלו?‬
‫אבא, לא אמרת אתמול‬ ‫שאתה יודע לשפוט אופי של אנשים?‬
‫כן.‬ ‫-טוב…‬
‫אז תשפוט את האופי שלו.‬
‫תן לו הזדמנות.‬
‫טוב…‬
‫את יודעת מה הבעיה הכי גדולה שלי בחיים?‬
‫אני אוהב אותך יותר מדי.‬ ‫-ואני אוהבת אותך, אבא. אני נשבעת.‬
‫טוב, מספיק!‬
‫איפגש איתו פעם אחת,‬ ‫אבל זה לא אומר שאני מסכים.‬
‫בסדר.‬ ‫-רק איפגש איתו.‬
‫אוקיי.‬ ‫-ברור?‬
‫ברור.‬ ‫-רק פגישה.‬
‫פגישה, זה הכול.‬
‫אני רק איפגש איתו.‬ ‫-כן.‬
‫ברור?‬ ‫-ברור.‬
‫טוב, עכשיו לכי.‬
‫תודה, אבא.‬
‫תודה.‬ ‫-פשוט לכי.‬
‫תודה.‬ ‫-יאללה, לפני שאני משנה את דעתי.‬
‫לא! ביי.‬
‫- מאפיינים של מרגלים -‬
‫היי, מונה.‬
‫אי אפשר ששנינו נריב איתה.‬
‫אנחנו צריכים תוכנית, ויש לי אחת.‬
‫הם יצטרכו להוכיח את עצמם.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫תיפגש עם הפקיסטני.‬ ‫-סבתא.‬
‫את לא יכולה לקרוא לו "פקיסטני".‬ ‫-למה? הוא לא פקיסטני?‬
‫כן, הוא בריטי-פקיסטני, אבל…‬
‫הניסוח שלך היה קצת "אופנסיב".‬
‫דברי ערבית, ילדה.‬
‫בסדר, אני מסכימה, אבל בתנאי אחד.‬
‫שהוא יהפוך לסעודי?‬
‫את בדיוק כמו אימא שלך.‬
‫תקשיבי, אני שמח שהם רוצים להיפגש, אבל…‬
‫אחרי אתמול, עדיף שניתן להם קצת זמן.‬
‫אין לנו זמן.‬
‫אימא שלך כעסה מאוד.‬
‫אימא תבין.‬ ‫היא נאלצה לעבור כשהיא התחתנה עם אבא.‬
‫לא תראה אותה.‬
‫ואבא נחמד וקל להסתדר איתו.‬
‫בסדר. כן, אני יכול לעשות את זה.‬
‫היי…‬
‫מה לובשים בדרך כלל לפגישה כזאת?‬
‫מה דעתך?‬
‫בדרך כלל לובשים ת'וב,‬ ‫אבל מכנסיים וחולצה זה גם בסדר.‬
‫הבאת מכנסיים שחורים וחולצה לבנה?‬ ‫תלבש את זה.‬
‫סמיר, פשוט תירגע.‬
‫תהיה עצמך. אתה מדהים. יהיה בסדר.‬
‫תודה. גם את מדהימה.‬
‫סלאם עליכום.‬
‫ועליכום סלאם.‬
‫מי אתה?‬ ‫-עבד אל-עזיז, הנהג.‬
‫אתה פקיסטני?‬ ‫-לא. אני בריטי.‬
‫הבנתי. יפה לך.‬
‫עבד אל-עזיז?‬ ‫-כן.‬
‫זה השם האמיתי שלך?‬ ‫-כן.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-ברור.‬
‫בסדר.‬
‫המשפחה מתייחסת אליך יפה?‬
‫כן.‬ ‫-יופי.‬
‫לקחו לך את הדרכון?‬
‫סמיר! מהר!‬
‫אסור לתת לאבא לחכות.‬
‫אמרת לי שאני פוגש רק את אבא שלך.‬
‫תענה תשובות קצרות, בלי להרחיב יותר מדי.‬
‫בסדר.‬ ‫-יאללה.‬
‫אתה בסדר, הכול טוב. תשובות קצרות.‬
‫מר סמיר,‬
‫לכל אחד מאיתנו יש שתי שאלות.‬
‫אני אתחיל.‬
‫אתה אנגלי או פקיסטני?‬ ‫-אימא תתחיל.‬
‫אלוהים, סבתא!‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אני בריטי, אבל ההורים שלי מפקיסטן.‬
‫הם עברו לבריטניה בשנות ה-70 וקיבלו אזרחות.‬
‫בשנות ה-70.‬
‫אם ישללו את האזרחות שלך, תעבור לפקיסטן?‬
‫הוא ידווח עלייך למועצה לזכויות אדם.‬
‫אי אפשר לשלול את האזרחות שלי.‬
‫תגיד לי, סמיר,‬
‫איזה מין כתבות אתה כותב?‬
‫טוב, הכתבה האחרונה שלי‬ ‫הייתה על שבט אפריקאי‬
‫שבו הגברים מטפלים בילדים, לא הנשים.‬
‫גברים?‬ ‫-כן.‬
‫מטפלים בילדים?‬ ‫-כן.‬
‫איזה מין גברים הם?‬ ‫-סתם גברים.‬
‫אתה מוסלמי אמיתי?‬
‫אימא, איזה מין שאלה זאת?‬ ‫-זו השאלה היחידה שמפריעה לך?‬
‫אני מוסלמי. אני מתפלל וצם, אבל אני לא דתי.‬
‫אל תעזרי לו.‬
‫כן, אני דתי.‬
‫אתה דתי או לא?‬
‫צריך להגדיר מה זה "דתי" בדיוק.‬ ‫-נכון.‬
‫אתה שותה?‬
‫את שותה?‬ ‫-לא!‬
‫את שותה?‬ ‫-ברור שלא. מה יש לכם?‬
‫אני לא שותה. לא.‬
‫תראה לי את האינסטגרם שלך.‬
‫חסן, תן לי את הטלפון שלך.‬
‫זה…‬ ‫-אתה לא חייב להסכים.‬
‫זה חשבון ציבורי. הוא לא פרטי.‬
‫אחרי שנסיים כאן,‬ ‫דוד סופיאן ואני נאסוף את בראא,‬
‫ניקח אותו לסיבוב, ואז אני אלך לאבא.‬
‫אז קחי את דוד סופיאן ולכי עכשיו.‬
‫דוד סופיאן, שנלך עכשיו?‬
‫תבדקי, אימא.‬
‫מה? זה כלום.‬
‫הוא בבר, אבל הוא לא שותה. תראה, אבא.‬
‫רק החברים שלו שותים, לא הוא.‬
‫מה? אנחנו אמורים להישאר בבית…‬ ‫-חלאס! תפסיקי לדבר!‬
‫סמיר, כמה שפות אתה מדבר?‬
‫אורדו, ערבית ואנגלית.‬
‫וגרמנית.‬
‫גרמנית.‬ ‫-כן, רק קצת. אני לא משופשף.‬
‫למה לא הבאת את המשפחה שלך?‬ ‫-רציתי שתפגשו אותי קודם.‬
‫אתה שותה כל יום?‬
‫אני לא שותה.‬
‫אמרנו שלא.‬
‫שיישבע.‬ ‫-תישבע.‬
‫אני נשבע.‬ ‫-מה אתה נשבע?‬
‫אני נשבע שאני לא שותה.‬
‫שאתה לא שותה מה?‬ ‫-סופיאן!‬
‫הוא עמד להודות.‬ ‫-להודות במה?‬
‫בואו נתרכז.‬
‫סמיר, למי אתה מצביע?‬
‫אבא, סמיר לא מתעניין בפוליטיקה.‬ ‫עזוב את זה.‬
‫תני לי לדבר איתו. אי אפשר להמשיך ככה.‬
‫תשאל אותו על משהו חשוב.‬ ‫נניח, על המשכורת שלו.‬
‫אני שואל על הדברים החשובים.‬
‫מה השאלה שלך, דוד חסן?‬
‫מה המשכורת שלך?‬ ‫-זה עניין פרטי.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-תענה.‬
‫סמיר,‬
‫אם אציע למישהי נישואים‬ ‫והמשפחה שלה תשאל מה המשכורת שלי, אני אענה.‬
‫ארבעים אלף.‬
‫עכשיו תענה.‬
‫לא, אבל…‬ ‫-תענה.‬
‫אני מבין אותך, בסדר? רזאן אפילו אמרה לי ש…‬
‫עזבת את המשפחה שלך ועברת לג'דה‬ ‫עם דוד חסן אחרי שהתחתנת.‬
‫זה בטח היה קשה. בלי טכנולוגיה, זה…‬
‫נחמד מאוד.‬
‫באיזו זכות אתה מביע דעה על החיים שלי?‬
‫זה לא אותו הדבר.‬
‫לא עזבתי את המשפחה שלי.‬ ‫אני מדברת עם אחותי כל יום.‬
‫בסדר. טוב, לפעמים…‬
‫כשמישהי מתחתנת,‬ ‫היא עוברת לגור עם המשפחה החדשה שלה.‬
‫אפילו כשאחותי לא גרה בג'דה,‬ ‫ביקרתי אותה כל שבועיים.‬
‫והיא עברה לג'דה בשבילי.‬ ‫עכשיו אני רואה אותה כל יומיים.‬
‫אימא.‬ ‫-אני מדברת איתה כל יום.‬
‫בסדר, אימא. מספיק.‬
‫תקשיב, סמיר.‬
‫פשוט תענה על השאלה. מה המשכורת שלך?‬
‫שלושים אלף ריאל סעודי בחודש.‬
‫תודה.‬ ‫-זו המשכורת שלו.‬
‫תראו, אני רוצה שתהיו רגועים,‬
‫עם המשכורת שלי ושל רזאן‬ ‫נוכל לגור בכל מקום בעולם.‬
‫יפה מאוד.‬ ‫-ידעתי. הוא רוצה כסף.‬
‫יפה מאוד.‬ ‫-זה דבר טוב.‬
‫הבנתי. אתה רוצה את הכסף שלה?‬
‫אתה רוצה כסף. יפה מאוד.‬
‫דוד חסן?‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫כן, האמת שחיפשתי אותך.‬
‫רציתי שתבוא איתי.‬
‫לאן?‬ ‫-לשוק.‬
‫לשוק?‬
‫כן, לשוק הירקות.‬
‫כן, בטח. בוא נלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫עכשיו, כן?‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אני אחכה פה.‬
‫כן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתמול הכנסת אותו בלי כוונה,‬
‫ועכשיו אתה לוקח אותו לשוק בלי כוונה?‬
‫סבתא, קוראים לו סמיר.‬
‫אתה לוקח את השיכור הזה לשוק?‬ ‫-כי לקחת את הטלפון שלי.‬
‫אה, זה מזכיר לי. הנה, תראה.‬
‫תפתח את החשבון הזה, קשה לי לראות.‬
‫קוראים לה תהאני.‬
‫תהאני.‬
‫תהאני יפה, אימא.‬ ‫-אינשאללה.‬
‫יש לה עור בהיר?‬ ‫-שניכם צמים, נכון?‬
‫בוא נבקר אותה.‬ ‫-נראה את התמונה האמיתית.‬
‫כן. בוא נלך.‬
‫תגיד לאחותך לבוא איתנו.‬
‫לא, אל תערבי אותי בזה. בבקשה.‬
‫אתה תמיד מבקש ממני טובות,‬
‫שאמצא לך כלה נחמדה,‬
‫שאעשה את זה ואת זה ואת זה,‬
‫וכשאני מבקשת ממך דבר אחד,‬
‫אתה מסרב?‬
‫לא יכולת לבקש משהו אחר?‬
‫אני לא רוצה להתעסק איתה, אימא.‬ ‫אל תערבי אותי בזה.‬
‫מצטער.‬
‫למה את עצובה? אני נותן לו עוד הזדמנות.‬
‫הוא לוקח את סמיר לשוק.‬
‫באמת? לשוק?‬ ‫-כן.‬
‫למה לשוק?‬
‫כי אני הולך לשוק.‬
‫יאללה, אתם לא הולכים?‬
‫מה אתה רוצה ללבוש?‬ ‫שמאר' אדומה? ר'ותרה לבנה?‬
‫אבא, ללבוש אדום או לבן?‬
‫אני אגהץ את שתיהן.‬ ‫-כן.‬
‫ותלבש את מה שאתה מעדיף.‬
‫נשמע טוב.‬
‫סופיאן, למאר, אני באה איתכם.‬
‫אל תשכח אותי.‬
‫בסדר.‬
‫לדבר איתו?‬ ‫-לא. קח את אימא איתך.‬
‫תבואי איתנו?‬ ‫-לא.‬
‫אלוהים, תעזור לי.‬
‫למה אתה נראה עצבני?‬
‫סתם, זה כלום.‬
‫יאללה, למה את לא במטבח?‬
‫אני לא מבשלת היום.‬ ‫אני מגהצת את הבגדים של הבן שלי.‬
‫כן. לכי לגהץ.‬
‫משהו פה מטריד אותי.‬
‫כולכם מטרידים אותי. לכי.‬
‫משהו חשוד קורה.‬ ‫-יאללה.‬
‫- חסן‬ ‫פארוק -‬
‫- פארוק משרד פנים‬ ‫היי -‬
‫- תעשה בדיקת רקע על האיש הזה -‬
‫מתי ראית את בראא בפעם האחרונה?‬
‫למאר, את משחקת כדורסל, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫- פסיכית: אל תבוא לאסוף את בראא מהבית -‬
‫- בוא לקניון אל-יסמין -‬
‫היי, ילד!‬ ‫-ברוכים הבאים!‬
‫אני אקח את זה.‬ ‫-לא.‬
‫תודה.‬
‫-על לא דבר.‬
‫סחורה מסרי לנקה!‬ ‫מחירים סיטונאיים! בואו לקנות!‬
‫קודם התרגזת‬ ‫ולא שאלת את השאלות שרצית לשאול.‬
‫אתה חד הבחנה.‬
‫דוד חסן, תאמין לי,‬
‫אני ספר פתוח.‬
‫תשאל אותי מה שאתה רוצה.‬
‫אני אוהב את רזאן‬ ‫ואני לא יכול לחיות בלעדיה.‬
‫סמיר, אתה יודע למה רזאן התגרשה?‬ ‫-כן.‬
‫רזאן התחתנה עם בן הדוד שלה,‬ ‫ולא היה להם שום דבר במשותף.‬
‫אימא שלה ואני ידענו‬ ‫שהנישואים האלה לא יחזיקו מעמד.‬
‫לי ולרזאן יש הרבה דברים במשותף.‬
‫מה שאני אומר זה שרזאן התעקשה להתחתן איתו.‬
‫בדיוק כמו שהיא מתעקשת להתחתן איתך עכשיו.‬
‫אני יודע שרזאן היא אישה ככל הנשים.‬
‫היא רוצה לאהוב ושיאהבו אותה.‬
‫אבל ברוב המקרים זה רק…‬
‫ניצוץ, אתה יודע?‬
‫ואחרי כמה זמן הניצוץ נעלם, והיא מתחרטת.‬
‫אבל היא אף פעם לא לומדת לקח.‬ ‫זה באופי שלה, היא מרדנית.‬
‫רזאן הייתה צעירה אז.‬
‫כולנו טועים, נכון?‬
‫נכון.‬
‫אבל גם אם אתם מאוהבים עכשיו,‬
‫האהבה תתפוגג בסופו של דבר.‬
‫שניכם תתגעגעו לבית שלכם,‬ ‫למשפחה ולמסורות שלכם.‬
‫המשפחות שלנו דומות.‬
‫לא פגשתי את המשפחה שלך.‬
‫פגשנו רק אותך.‬
‫וסמיר, אל תיעלב, אבל אתה לא דומה לנו בכלל.‬
‫לא מפריע לך שאשתך משלמת עליך.‬
‫ובאת הנה לבד, כאילו אין לך משפחה.‬
‫אתה מוכן לפגוש את המשפחה שלי?‬
‫יאללה, שנלך?‬
‫יש לך הזמנה על שם דארין?‬
‫כן, רק רגע.‬ ‫-היא רצינית?‬
‫אלה בגדים לבראא.‬
‫סופיאן, היא תמיד תנצל אותך אם תרשה לה.‬
‫כן, אוקיי. אני רק רוצה לראות את בראא.‬
‫תני לי. אל תתערבי.‬
‫אני אתערב ועוד איך. אתה יודע למה?‬
‫כי אתה האח היחיד שלי, ואתה חשוב לי.‬
‫בסדר.‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫הנה, קח.‬
‫די, רזאן.‬ ‫-תשלם רק על הבגדים של הבן שלך.‬
‫אל תשלם על התיק שלה.‬
‫היא לא תעז לשאול איפה הוא.‬
‫כן, טוב. בסדר.‬
‫תוריד את התיק.‬
‫היי, ברוכה הבאה. איך אני יכולה לעזור?‬
‫אני מחפשת בושם לגבר.‬
‫בושם לגבר?‬
‫למתנה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫מה הבחור שלך אוהב?‬
‫טוב, אוקיי. מה התחביבים שלו?‬
‫רק פגשת אותו, נכון?‬
‫לא. הוא אבא שלי.‬
‫אוקיי.‬
‫בסדר.‬
‫יש לי בושם מדהים לאבא. רק רגע.‬
‫הוא לא חייב לבוא. יכולתי להסיע אותך.‬
‫הוא אמר שהוא בא. לא יכולתי לסרב.‬
‫סליחה על האיחור.‬
‫הנה הקניות שלך.‬
‫איפה הבן שלי?‬
‫איפה התיק?‬
‫אם אתה רוצה לראות את בראא,‬ ‫תקנה לי את התיק.‬
‫סליחה.‬
‫בסדר.‬
‫אבא בכניסה. אני הולכת.‬
‫תני לי ללוות אותך.‬ ‫-לא צריך, אני יכולה ללכת לבד.‬
‫יאללה, ביי.‬
‫ביי, חמודה שלי. תיהני.‬
‫נראית בדיוק כמוהו כשהיית ילד.‬ ‫-באמת?‬
‫שלום! התגעגעתי אלייך, בן!‬ ‫איזה שיער ארוך יש לך! מה שלומך?‬
‫אימא אמרה לי לא ללחוץ ידיים לאף אחד.‬
‫רוצה לשחק?‬
‫יאללה?‬
‫אני דודה רזאן.‬ ‫-המטורפת.‬
‫זאת אימא שלו.‬
‫יאללה, נלך לשחק.‬
‫בוא, מתוק שלי. התגעגעתי אליך כל כך.‬
‫התגעגעתי נורא.‬
‫סופיאן. אני צריכה שתעזור לי.‬
‫כן.‬
‫בגלל זה באת איתי.‬ ‫-לא.‬
‫אבל תדבר עם אימא.‬ ‫-אני לא רוצה להסתבך.‬
‫אל תערבי אותי בזה, אוקיי?‬
‫כרגיל.‬
‫תקשיבי, תעשי כל מה שאת יכולה‬ ‫כדי לשמח אותה.‬
‫אני לא יודעת איך לשמח אותה.‬
‫היא רוצה שתבואי לביקור אצל הכלה.‬ ‫בואי איתנו.‬
‫כלה בשבילך?‬
‫סופיאן, הרגע התגרשת. כלה חדשה?‬
‫באמת?‬
‫אוקיי, טעות שלי.‬
‫טוב, אני אבוא.‬
‫אני אבוא.‬ ‫-לא, עזבי. תשכחי מהפקיסטני.‬
‫למאר, זאת אחותך פאטמה.‬ ‫קוראים לה "עגבנייה" כי יש לה לחיים עגולות.‬
‫זאת אשתי חנין. את זוכרת אותה?‬
‫ברוכה הבאה.‬ ‫-הבת המקסימה שלי.‬
‫את משחקת עם פרח? את רוצה לשחק עם אימא?‬
‫כן. אני אקח אותה.‬
‫שנשחק עם למאר?‬ ‫-ביסמיללה.‬
‫בואי הנה.‬ ‫-נשחק עם למאר.‬
‫בואי.‬ ‫-לכי לאימא.‬
‫בואי הנה.‬
‫מוכן?‬
‫אני נשאר במכונית.‬
‫למה, חמודי?‬
‫אימא תכעס.‬ ‫-עליך? למה?‬
‫היה לי כיף איתך היום.‬ ‫-מתוק שלי…‬
‫גם לי היה כיף.‬
‫ממש כיף.‬
‫תראה מה הבאתי לך.‬
‫הדינוזאור שלי.‬
‫מתי ניפגש שוב?‬
‫בחג, אני מבטיח.‬
‫ותפגוש גם את למאר.‬ ‫-בסדר.‬
‫יפה מאוד. בוא. ביסמיללה.‬
‫יאללה, בוא.‬
‫אם רק תחשבי על זה לרגע,‬ ‫תביני שזה יכול להקל על כולנו.‬
‫אני מבינה לגמרי, אבל המשפחה שלי…‬ ‫-רזאן!‬
‫אני לא…‬
‫רזאן!‬
‫איפה הילדה הזאת?‬
‫היא מפחידה.‬
‫"לפניהם ולאחריהם‬ ‫שמנו בריחים למען לא יראו."‬
‫זה רעיון טוב. תסמכי עליי.‬
‫היי, היא בפנים.‬
‫לא, סמיר. זה לא רעיון טוב.‬
‫למה לערב עוד אנשים?‬
‫זה רק יסבך את המצב. תן לי לטפל בזה.‬
‫וקח ממני את הצלחת הזאת.‬
‫זו הסמבוסה הכי טובה בעולם.‬ ‫אם תטעם אותה, תקשיב לי.‬
‫תמיד מצחיק אותי שאת אומרת "סמבוסה".‬ ‫אצלנו אומרים "סמוסה".‬
‫כן, אבל בלי להעליב, בכנות…‬
‫אין על הסמבוסה הסעודית.‬
‫טוב, השם כמעט זהה,‬ ‫זו מנה מטוגנת שאוכלים ברמדאן.‬
‫זה פחות או יותר זהה.‬
‫לא, במילוי שלכם יש תפוחי אדמה ואפונה,‬ ‫והבצק עבה יותר.‬
‫כן, אבל הדמיון גדול מהשוני.‬
‫טוב, סמיר…‬ ‫-כן?‬
‫אבא שלך לא ידבר‬ ‫עם המשפחה שלי בינתיים, בסדר?‬
‫טוב?‬
‫-כן, אוקיי.‬
‫מבטיח?‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫תיהנה. ביי.‬
‫הוא יודע שזה בלתי אפשרי?‬
‫מותק, אמרתי לו במפורש,‬ ‫"הנישואים האלה לא יקרו".‬
‫דיברת עם אחותך?‬
‫היא אמרה שהיא תבוא.‬
‫באמת?‬
‫- פארוק משרד פנים -‬
‫סלאם עליכום.‬
‫העבר שלו נקי.‬
‫תודה לאל.‬
‫אבל מי זה?‬
‫סתם מישהו שעובד בחברה שלנו.‬
‫חסן, אתה יודע שאסור לקחת דרכון מאזרח זר?‬
‫כן, בטח. ברור.‬
‫אם הוא ידווח עליך, תסתבך בפלילים.‬
‫ברור.‬
‫ביי.‬
‫אבא, קניתי לך מתנה.‬
‫יא, מתוקה שלי! תביאי לראות.‬
‫אני אוהב את הבושם הזה. איך ידעת?‬
‫למאר? תעבירי לו, בבקשה.‬
‫הנה.‬
‫תחזיקי מלמעלה.‬
‫היא לא לימדה אותך לשתות קפה.‬
‫גם אני אוהבת סוכר בקפה.‬
‫אימא.‬
‫בבקשה, אל תגרדי את האף כדי לסמן לי.‬ ‫זה היה מביך בפעם שעברה.‬
‫טוב, אבל אם היא מוצאת חן בעיניך,‬ ‫תסמן לי, ואתן לך את השרשרת שלה.‬
‫להשתעל?‬
‫תשתעל, תיגע בראש או בצוואר.‬
‫רק תן לי סימן.‬
‫ואם אני אצטרך להשתעל באמת?‬ ‫-סופיאן.‬
‫משהו מצחיק אותך, גברתי?‬
‫אנחנו במאה ה-11? פשוט תשתמשו בווטסאפ.‬
‫"המאה ה-11."‬
‫היא כאן.‬
‫לא היית צריכה לטרוח.‬
‫משאללה. שאלוהים יברך אותך.‬ ‫-תודה.‬
‫שמעתי שהתגרשת לא מזמן.‬
‫גם הבן שלי גרוש טרי.‬
‫מה הבעיה של הצעירים היום? אין להם סבלנות?‬
‫את צודקת.‬ ‫-יש להם מודעות.‬
‫איפה הכלה המיועדת?‬
‫אני אקרא לתהאני בעוד רגע.‬
‫בואו נעבור לסלון השני וניתן להם פרטיות.‬
‫כמובן, יקירה. ברור.‬
‫בבקשה.‬
‫ניתן להם לדבר.‬ ‫-יאללה.‬
‫תיהנה.‬
‫אימא, תחזיקי את זה.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫- סמיר: אבא שלך לבד בבית,‬ ‫זו הזדמנות להכיר לו את אבא שלי. -‬
‫- רזאן: אל תעשה כלום, אני עובדת על זה -‬
‫מי אתה?‬
‫אחמד.‬
‫הן הלכו כדי לתת לנו פרטיות.‬
‫בזמן שאחיך נפגש עם תהאני,‬
‫נוכל לנצל את ההזדמנות ולדבר קצת.‬
‫לא ידעת?‬
‫אימא שלך לא אמרה לך?‬ ‫-לא, היא אמרה.‬
‫אז אתה המחזר?‬ ‫-אני מקווה, כן.‬
‫תשכחי מאשתי לשעבר. מה את עושה בחיים?‬
‫התגרשתם בצורה ידידותית,‬ ‫או שהלכתם לבית משפט?‬
‫הלכנו לבית משפט.‬ ‫-קיבלת משמורת?‬
‫לא. הבן שלי בחר להישאר עם אימא שלו.‬
‫אחמד, בוא ניגש ישר לעניין.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫קודם כול, הקריירה והעבודה‬ ‫הן בעדיפות ראשונה אצלי.‬
‫אני רופא,‬ ‫ואני עובד משמרות ארוכות בבית החולים.‬
‫אני רוצה מישהי עסוקה כמוני.‬
‫היא רצתה לקבל הכול.‬
‫הכול.‬
‫אפילו את הרהיטים.‬
‫לא נתת את הרהיטים לאימא של הבן שלך?‬
‫אלה הרהיטים שלי.‬
‫אתה לוקח את הרהיטים הישנים שלך‬ ‫לבית החדש שלך?‬
‫אני צריך רהיטים כדי להתחתן שוב.‬
‫אני עצמאית מאוד.‬
‫מעולם לא הייתי תלויה בגבר, וזה לא ישתנה.‬
‫אני אוהב בנות חזקות.‬ ‫-אבל אני לא בת.‬
‫אני אישה.‬ ‫-סליחה.‬
‫את צודקת.‬
‫אני אף פעם לא מבקשת רשות.‬ ‫-אני לא רוצה לשלוט בחיים של אף אחת.‬
‫יש לי בת.‬
‫אני יודע. סיפרו לי.‬
‫שמרת את הרהיטים כדי לעצבן אותה.‬
‫לא, נראה לי שלא הבנת.‬
‫אלה הרהיטים שלי.‬
‫ואתה משתמש בהם כדי לעצבן אותה.‬
‫אני תמיד יוצאת בבגדים כאלה.‬ ‫אני לא לובשת עבאיה.‬
‫זכותך.‬
‫אני מאורסת.‬
‫אני…‬ ‫-תמזוג לי קפה?‬
‫טוב, זה באמת בעייתי.‬
‫כן.‬
‫למאר, מתוקה שלי, אני הולך למסגד להתפלל.‬
‫מתי הדוד שלך מגיע?‬
‫הוא בדרך.‬
‫למאר?‬
‫העגילים שלך מקסימים.‬
‫תודה.‬
‫אבל מכיוון שהם מקסימים ומושכים את העין,‬
‫את חייבת לכסות אותם.‬
‫- למאר: דוד סופיאן,‬ ‫בוא לאסוף אותי עכשיו!!! -‬
‫למאר?‬
‫יש מחר סעודת אפטאר אצל סבתא חיאת. תבואי?‬
‫זה גם יום ההולדת של לינא,‬ ‫הבת של דודה ג'וד.‬
‫סמיר.‬
‫סלאם עליכום.‬ ‫-ועליכום סלאם.‬
‫תפגוש את אבא שלי?‬
‫כמובן. תיכנס, בבקשה.‬
‫סליחה.‬
‫שכחתי משהו. פשוט…‬
‫תתקשר אליו.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫אני יכול לחכות.‬
‫כן. אין בעיה.‬ ‫-בסדר.‬
‫סלאם עליכום, אבא. זה חסן.‬
‫זה אבא שלי גולאם.‬
‫סלאם עליכום.‬ ‫-ועליכום סלאם ורחמת אללה.‬
‫גם זה לא בכוונה?‬
‫זאת אימא של רזאן.‬
‫שלום.‬
‫אני רואה שבני נסע לקצוות תבל‬ ‫בשביל הבת שלך.‬
‫אני בחיים לא הולך שוב לפגוש כלה איתכן!‬
‫הבכתן אותי.‬
‫זה חמי.‬ ‫-וזה אח של רזאן, סופיאן.‬
‫מה הם עושים פה?‬
‫מר גולאם, האם אי פעם…‬
‫איך הבריטית שלי?‬ ‫-זה היה ממש טוב.‬
‫האם ביקרת אי פעם בסעודיה, במכה?‬
‫עוד לא.‬ ‫-הוא אמר שהוא מעולם לא היה במכה.‬
‫הם לא מאמינים אמיתיים.‬
‫חשבתי שאם כולכם תיפגשו, זה יהיה קל יותר.‬
‫קל יותר? אתה בצרות?‬
‫לא, רק…‬
‫רוקסאנא, צדקתי.‬
‫למען האמת, גם אנחנו מתנגדים לנישואים האלה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫דוד גולאם. סמיר!‬
‫אבא, דיברנו על זה.‬
‫כן, שמעתי אותך, אבל היא מתרבות אחרת.‬
‫הוא אומר שהיא מתרבות אחרת.‬ ‫-נכון.‬
‫וכמוסלמים, עלינו לקבל תרבויות אחרות.‬
‫נסעת פעם אחת לסעודיה, ועכשיו אתה שייח'?‬
‫חסן, תגיד לו שאנחנו מתנגדים לנישואים האלה.‬
‫תגיד לו, חסן.‬ ‫-טוב.‬
‫רזאן דומיננטית מדי.‬
‫מה?‬ ‫-למה אתה אומר את זה?‬
‫אני לא דומיננטית.‬ ‫-הוא אומר שרזאן דומיננטית.‬
‫כן, זה נכון.‬ ‫-הוא צודק.‬
‫היא מכריחה אותך להכין לה תה.‬
‫לא, היא לא מכריחה אותי לעשות כלום.‬ ‫אני אוהב להכין לה תה. זה…‬
‫תגידי לו שהיא תהפוך אותו לעבד שלה‬ ‫ושהיא תשלוט בו.‬
‫מספיק.‬
‫היא אמרה שהיא תלבש את המכנסיים…‬ ‫-שמעתי אותה.‬
‫סופיאן.‬ ‫-שמעתי אותה.‬
‫אוקיי, רק רציתי שתדע.‬ ‫-תודה.‬
‫היא הציעה לך נישואים.‬ ‫מה יותר דומיננטי מזה?‬
‫מה הוא אומר?‬ ‫-סופיאן, לא.‬
‫מה הוא אמר?‬ ‫-לא, סופיאן.‬
‫להגיד לה?‬ ‫-הוא אמר שהבת שלך הציעה לו נישואים.‬
‫עכשיו היא הבת שלי?‬
‫היא באה ממדינה שבה אתה נחשב נחות.‬
‫למה שתתחתן עם מישהי כזאת‬
‫כשאתה מציאה כאן באנגליה?‬
‫מה הוא אומר?‬
‫"למה שתתחתן עם מישהי‬ ‫שהמשפחה שלה חושבת שאתה נחות‬
‫"כשאתה מציאה כאן באנגליה?"‬
‫הבנתי. אנחנו לא טובים מספיק בשבילו.‬
‫בבקשה, סמיר, תנתק.‬
‫כן, אני מצטער. זו…‬
‫זו הייתה טעות.‬
‫עשיתם לי כאלה בושות!‬
‫תראו מי מדברת. את מלכת הבושות.‬