PREMIUL CORANIC PENTRU FETE, 1998
Ele sunt fiicele voastre.
Vă vor lumina mormintele.
Iar voi sunteți lumânările care le luminează calea în această lume.
Cea de-a patra elevă ne-a depășit toate așteptările.
Eleva e Razan Mawruth, fiica Monei Ras!
Vei avea propriul tău copac în paradis.
NOI MEMORĂM
Bucură-te tu, cel care memorezi Coranul,
carte a virtuții,
revelație divină.
Pregătește-te pentru paradis,
unde Profetul va mijloci pentru tine pe baza sfântului Coran,
pe care ai muncit din greu să-l memorezi.
Apoi paradisul va fi al tău, cu voia lui Dumnezeu.
Fie ca Allah să lumineze…
A scris totul pe bancă.
N-a memorat nimic.
Stați puțin! Liniște!
- Mai bine le spun. - Spune-le!
A scris toate versetele pe bancă.
Îmi pare rău să-ți spun, dar…
E adevărat?
Îmi pare rău.
UN FINAL DE RAMADAN CU SURPRIZE
Hassan!
- Căsătoria asta nu va avea loc, nu? - Sigur că nu.
Băiatul ăla pune ceva la cale.
Despre ce vorbești?
- N-ai dormit în avion? - Nu.
Ține post fetița mea?
Da. Tu ții?
Bineînțeles, scumpo.
N-ai vrea să vii la noi la masa de iftar și să o vezi pe sora ta, Fatima?
- Mamă… - Lamar…
- Spune tu prima! - Nu, spune tu!
Haide, zi!
Azi mă duc la tata, bine?
Bine.
Fă-mi o favoare!
Nu!
Ba da. Vreau să stai puțin cu bunica.
Lamar!
Tată!
- Tată! - Allah Akbar!
De ce se roagă aici?
Dacă crezi că-l convingi să fie de acord cu căsătoria, te înșeli.
Te-ai depășit pe tine însăți cu figura de ieri.
- Allah Akbar. - Rugăciunea m-a împiedicat să mă sinucid.
Nu glumi pe tema asta! Dacă te gândești la suicid, trebuie să mergi la psihiatru.
Să-mi dea pastile și să-mi pierd mințile, ca tu să-l poți manipula.
Bunico, unde te-ai dus? Acum ce fac?
- Ai întârziat. - Scumpo…
- Nu poți întrerupe rugăciunea. Vino aici! - Scuze!
Nu-i nimic. Nu știai.
Sigur că nu.
Assalaamu’alaikum wa rahmatullah…
- Hassan! - Tată!
Allahumma…
Fă-o pentru mine!
- Ce ai făcut? - O inimă.
Asta e o inimă?
E o inimă ruptă în bucăți.
Bagi acul aici și îl scoți pe aici.
Îl bagi pe dedesubt și îl scoți pe la capăt.
- Hassan! - Bunico…
Nu acum. Stai aici!
Mona, știu ce vei spune.
Toată lumea a fost nervoasă ieri.
Dar trebuie… Lasă-mă să termin!
Trebuie să fim raționali.
Nu rezolvăm nimic certându-ne. Lasă-mă să mă ocup eu!
Voiam să-ți amintesc să mergi la piață.
RĂZBOIUL INFORMAȚIEI
E povestea unui arab care a fost păcălit când s-a însurat cu o occidentală.
Îți citesc un pasaj.
„După ce au reușit să-l recruteze prin intermediul unei agente,
pe nume Frances,
ea a născut un copil diform.
S-a întors în Germania și l-a lăsat să se ocupe de întreținerea copilului.”
Germania și alte țări occidentale…
au recrutat mulți spioni, nu doar pe el.
Un pakistanez britanic care vorbește arabă
și e și jurnalist.
A fost în Indonezia, Kuweit și chiar și aici…
Sameer e clar spion.
Scuze! Bineînțeles că nu e.
- Nu e spion. Îl cunosc de doi ani. - Bine, uită ce am spus!
Știi că sunt supărat pe tine, nu?
Ne-am înțeles că te vei întoarce definitiv acasă.
Ce se întâmplă?
Sincer, am două motive.
- Care? - În primul rând…
Școala. Lamar merge la o școală britanică de top și nu vreau să o mut.
E același sistem educațional. Ce e cu tine?
Niciunde nu te vor trata ca acasă.
În al doilea rând, tocmai m-am angajat la universitate.
Studiez, fac cercetare și am un salariu excelent.
E postul visurilor mele.
Și tipul cu care te măriți?
Cum o să verific ce e cu el?
Nu mi-ai spus ieri că tu citești oamenii?
- Ba da. - Păi…
De ce nu-l citești?
Dă-i o șansă!
Ei bine…
Știi care e problema mea cea mai mare?
- Că te iubesc foarte mult. - Și eu te iubesc, tată. Jur!
Ajunge!
Vorbesc cu el o dată, dar n-am zis „da”.
- Bine. - Doar vom vorbi.
- E clar? - Da.
- Doar o dată. - Nimic mai mult.
- Doar ne vedem. - Bine.
- Pricepi? - Pricep.
- Acum, pleacă! - Mulțumesc, tată!
- Mulțumesc. - Fugi!
- Mulțumesc. Pa! - Fugi până nu mă răzgândesc!
CARACTERISTICILE SPIONILOR
Mona!
Nu ne putem certa amândoi cu ea.
Ne trebuie un plan. Și am eu unul.
Să ne arate ei că noi greșim.
Bine. Așa facem.
- Vorbește cu pakistanezul! - Bunico!
- Nu-i poți spune „pakistanezul”. - De ce? Nu e pakistanez?
E britanic de origine pakistaneză, dar e jignitor așa cum o spui tu.
Vorbește arăbește, fetițo!
Sunt de acord, dar cu o condiție.
Să devină saudit?
Ești exact ca maică-ta.
Mă bucur că vor să ne întâlnim, dar…
După ziua de ieri, au nevoie de timp.
Nu avem timp.
Mama ta era furioasă.
Mama va înțelege. A trebuit să se mute când s-a măritat.
Nu te vei întâlni cu ea. Iar tata e bun și blând.
Bine, atunci. O să mă descurc.
Ascultă!
Ce se poartă în asemenea ocazii?
Ce zici de ăsta?
De obicei, se poartă thobe. Dar merge cu pantaloni și cămașă.
Ți-ai adus pantaloni negri și o cămașă albă? Poartă-le!
Sameer! Relaxează-te!
Fii tu însuți! Ești grozav și va fi bine.
Mersi! Și tu ești grozavă.
Bună ziua!
- Tu cine ești? - Sunt Abdul Aziz, șoferul.
- Ești pakistanez? - Nu. Sunt britanic.
Așa. Bravo ție!
- Abdul Aziz? - Da.
- E numele tău adevărat? Sigur? - Da.
Bine. Familia se poartă frumos cu tine?
- Da. - Bine.
Ți-au luat pașaportul?
Sameer! Grăbește-te!
- Nu-l putem lăsa pe tata să aștepte. - Ai zis că va fi doar tatăl tău.
Să răspunzi scurt și la obiect!
- Bine. - Haide!
E bine, te descurci. Răspunsuri scurte!
Domnule Sameer, fiecare dintre noi are câte două întrebări.
- Încep eu. - Ești englez sau pakistanez?
- Începe mama. - Doamne, bunico!
Nu face nimic. Sunt britanic, dar părinții mei sunt din Pakistan.
S-au mutat în Marea Britanie în anii '70 și au obținut cetățenia.
În anii '70.
Dacă-ți retrag cetățenia, pleci în Pakistan?
Se va plânge că i se încalcă drepturile.
Nu-mi vor retrage niciodată cetățenia.
Spune-mi, Sameer!
Ce fel de articole scrii?
Ultimul articol era despre un trib african
unde bărbații cresc copiii, nu femeile.
- Bărbații? - Da.
- Ei cresc copiii? - Da.
- Ce bărbați sunt ăștia? - Bărbați.
- Ești musulman adevărat? - Mamă! Ce întrebare e asta?
De parcă doar asta e deplasată…
Sunt musulman. Mă rog și postesc, dar nu sunt religios.
- Nu-i sugera ce să spună! - Da, sunt religios.
Păi ești religios sau nu?
- Ar trebui definit cuvântul „religios”. - Așa e.
- Bei? - Cum?
Bei?
- Bei? - Nu!
- Bei? - Sigur că nu! Ce e asta?
- Nu, nu beau. - Arată-mi contul tău de Instagram!
Dă-mi mobilul, Hassan!
- E… - Poți să refuzi.
E un cont public. Nu e ceva privat.
Când terminați, îl plimb pe Baraa cu unchiul Sofyan, apoi mă duc la tata.
Atunci ia-l pe unchiul Sofyan și plecați acum!
Unchiule Sofyan, plecăm acum?
Verifică tot, mami!
Ce e? Nu e nimic.
E la bar, dar nu bea. Uite, tată!
Doar prietenii lui beau, el nu bea.
- Ce, ar trebui să stăm acasă? - Gata cu vorbăria!
Câte limbi vorbești?
Urdu, arabă și engleză.
Și germană.
- Germană. - Da, puțin. Am mai uitat.
- De ce n-ai venit cu familia? - Voiam ca mai întâi să ne cunoaștem.
Bei zilnic?
Nu beau.
Am zis că nu bem.
- Să jure! - Jură!
- Jur. - Ce juri?
Jur că nu beau.
- Că nu bei ce? - Sofyan!
- Urma să mărturisească. - Ce să mărturisească?
Hai să ne concentrăm!
Cu cine votezi?
Tată, Sameer nu face politică. Și cu asta, gata.
Lasă-mă să vorbesc cu el! Nu putem continua așa.
Întreabă-l ceva important! Ce salariu are.
Eu întreb ceea ce contează.
Și care e întrebarea?
- Ce salariu ai? - E ceva personal.
- Cum adică? - Răspunde!
Dacă eu aș cere o femeie de soție
și m-ar întreba ai ei cât câștig, aș răspunde.
Patruzeci de mii. Acum, răspunde!
- Dar… - Răspunde!
Eu vă înțeleg.
Razan chiar mi-a spus
că v-ați lăsat familia și v-ați mutat la Jeddah după ce v-ați căsătorit.
Probabil v-a fost greu, fără tehnologia de azi…
Ce frumos! Cine ești tu să-ți dai cu părerea despre viața mea?
Nu e același lucru.
Nu mi-am părăsit niciodată familia. Vorbesc zilnic cu sora mea.
Ei bine… uneori…
când cineva se căsătorește, se poate muta cu noua familie.
Eu îmi vizitam sora de două ori pe lună și atunci când nu locuia în Jeddah.
Și s-a mutat la Jeddah pentru mine. Acum o văd o dată la două zile.
- Mamă! - Vorbim zilnic.
Gata, mamă! Ajunge.
Răspunde la întrebare! Ce salariu ai?
Treizeci de mii de riali pe lună.
- Mersi! - Atât câștigă.
Eu vreau să liniștesc pe toată lumea.
Cu salariul meu și al lui Razan, putem locui oriunde în lume.
- Ce tare! - Știam eu. Vrea bani.
- Super! - E ceva de bine.
Bravo! Îi vrei banii?
Vrei bani. Ce drăguț!
Unchiule Hassan?
Pot să te ajut?
Da, chiar pe tine te căutam.
Voiam să vii cu mine.
- Unde? - La piață.
La piață?
Da, la piața de legume.
- Da, sigur. Bun, să mergem! - Bine.
Acum, da?
- Chiar acum? - Da.
Bine. Sunt gata.
- Da. - Bine.
Ieri l-ai lăsat să intre fără să vrei. Te duci cu el la piață tot fără să vrei?
Bunico, îl cheamă Sameer.
- Îl duci pe bețivan la piață? - E din cauză că mi-ai luat telefonul.
Apropo, ia uitați-vă!
Deschide tu contul ăsta! Nu văd bine.
O cheamă Tahany.
Tahany.
- E drăguță, mamă. - Să fii binecuvântat!
- Are pielea deschisă la culoare? - Nu țineați post?
- Să o vizităm! - S-o vedem în realitate.
Da, mergem.
Spune-i surorii tale să vină cu noi!
Nu mă băga la mijloc, te rog!
Tu îmi ceri mereu favoruri. Să-ți găsesc o soție drăguță.
Să fac ba una, ba alta.
Iar când îți cer să faci ceva, mă refuzi?
Nu-mi poți cere altceva?
Nu vreau să am de-a face cu ea. Nu mă băga la mijloc! Scuze!
De ce ești posomorâtă? Îi mai dau o șansă.
Merge cu Sameer la piață.
- Pe bune? La piață? - Da.
- De ce la piață? - Fiindcă am treabă acolo. Voi nu plecați?
Ce vrei să porți? Un shumagh roșu? O ghutra albă?
Tată, să port roșu sau alb?
- Eu ți le calc pe amândouă. - Da.
- Iar tu porți ce preferi. - Bine.
Sofyan, Lamar! Eu vin cu voi.
Nu uitați de mine!
Bine.
- Să vorbesc cu el? - Nu. Luați-o și pe mama!
- Vii cu noi? - Nu.
Ajută-mă, Doamne!
De ce ești agitat?
Nu sunt. N-ar trebui să fii la bucătărie?
Nu gătesc azi. Îi calc hainele fiului meu.
Bine. Du-te și calcă!
- Mă deranjează ceva la tine. - Și voi mă deranjați. Du-te!
- Ceva e suspect. - Du-te!
HASSAN FAROUK
FARUK - AFACERI INTERNE SALUT!
VERIFICĂ-L PE TIPUL ĂSTA!
De când nu l-ai văzut pe Baraa?
- Lamar! Joci baschet, nu-i așa? - Da.
NEBUNA: NU-L MAI IEI PE BARAA DE ACASĂ
VINO LA MALLUL AL-YASMEEN
- Băiete! - Bine ați venit!
- Îl iau eu. - Nu.
Mulțumesc.
- Mersi. - Cu plăcere.
Din Sri Lanka! Prețuri de angro! Poftiți!
Erai iritat și nu mi-ai mai pus întrebări.
Ai observat bine.
Să știi, unchiule Hassan, că eu nu îți ascund nimic.
Întreabă-mă orice!
O iubesc pe Razan și nu pot trăi fără ea.
- Știi de ce a divorțat? - Da.
Razan s-a măritat cu vărul ei și nu aveau nimic în comun.
Eu și mama ei știam că nu era o căsnicie care să dureze.
Eu am multe în comun cu Razan.
Razan a insistat să se mărite cu el.
Așa cum insistă acum să se mărite cu tine.
Știu că Razan e ca toate fetele.
Vrea să iubească și să fie iubită.
Dar în majoritatea cazurilor e…
doar o flamă.
O flamă, știi?
După o vreme, se stinge, iar ea regretă.
Și nu învață niciodată. Așa e ea, se remarcă prin frondă.
Era tânără atunci. Cu toții greșim, nu?
Așa e.
Dar chiar dacă vă iubiți, iubirea asta se va stinge cu timpul.
Și vă va fi dor de casă, de familie și de tradiții.
Am o familie ca a voastră.
Eu nu ți-am văzut familia, te-am văzut pe tine.
Și tu, nu te supăra, nu ești deloc ca noi.
Ți-ai lăsa soția să plătească pentru tine.
Și ai venit singur, de parcă n-ai familie.
Ești dispus să-mi cunoști familia?
Mergem mai departe?
Aveți ceva pentru Dareen?
- Da, un moment. - Pe bune?
Sunt pentru Baraa.
Dacă-i permiți așa ceva, te va folosi mereu.
Da. Vreau doar să-l văd pe Baraa.
- Dă-mi-o! Nu te amesteca! - Ba mă amestec. Știi de ce?
Pentru că ești singurul meu frate și țin la tine.
Bine.
Vorbim mai târziu.
Poftim! Încetează, Razan!
Plătește doar obiectele fiului tău! Nu-i plăti poșeta!
Nu va îndrăzni să te întrebe nimic.
Bine. Așa fac.
Scoate poșeta!
Bine ai venit! Cu ce te pot ajuta?
- Vreau un parfum bărbătesc bun. - Un parfum bărbătesc bun?
- Va fi cadou? - Da.
Bine. Și cum arată norocosul?
Bine. Dar ce hobbyuri are?
De-abia l-ai cunoscut, nu?
Nu… E tatăl meu.
Bine.
Am înțeles.
Am un parfum minunat pentru tați. Imediat.
Nu trebuie să vină. Te puteam lăsa acolo.
A zis că vine. Nu-l puteam refuza.
Scuze pentru întârziere!
Uite-ți lucrurile!
Unde e fiul meu?
Unde e poșeta?
Dacă vrei să-l vezi, adu-mi poșeta!
Îmi pare rău.
Bine.
Tata e la intrare. Plec.
- Te conduc. - Nu e nevoie. Merg singură.
- Pa! - Pa, scumpo! Distracție plăcută!
- Arată ca tine când erai copil. - Serios?
Salut! Mi-a fost dor de tine, fiule. Ți-a crescut părul. Ce mai faci?
Mama mi-a zis să nu dau mâna cu nimeni.
Vrei să te joci?
Mergem?
- Eu sunt mătușa Razan. - Nebuna.
Influența maică-sii.
Hai să mergem să ne jucăm!
Vino aici, amice! Mi-era tare dor de tine.
Mi-era tare dor.
Sofyan, am nevoie de ajutorul tău.
Da.
- De asta ai venit cu mine. - Nu.
- Dar vorbește cu mama! - Nu mă bag.
Nu mă băga la mijloc! Da?
Ca de obicei.
Fă tot ce poți ca să-i faci pe plac!
Nu știu cum s-o mulțumesc.
- Vrea să vii cu noi să pețim o mireasă. - Pentru tine?
Tocmai ai divorțat. Vrei o nouă soție?
Serios? Bine, e greșeala mea.
- Bine, vin. - Nu te obosi! Poți să uiți de pakistanez.
Ea e sora ta Fatima, zisă și „Roșia”, fiindcă are obrajii mari.
Ea e Haneen, soția mea. O mai știi?
- Bun-venit! - Scumpa mea!
Te joci cu floarea? Nu vrei să te joci cu mami?
- O iau eu. Doamne! - Ne jucăm cu Lamar?
- Vino aici! - Ne jucăm cu Lamar.
- Hai! - Hai la mami!
Vino încoace!
Ești gata?
Eu rămân în mașină.
De ce, amice?
- Mama o să se supere. - Pe tine? De ce?
- Mi-a plăcut mult cu tine azi. - Mie mi-a plăcut mai mult! Mult mai mult.
Uite ce ți-am adus!
Dinozaurul meu.
Când ne mai întâlnim?
În timpul Ramadanului, promit.
- Va veni și Lamar. - Bine.
Așa, haide! Doamne ajută!
Haide! Așa.
Gândește-te o clipă! Ar putea ușura lucrurile.
- Înțeleg, dar familia mea e… - Razan!
Eu nu…
Razan!
Unde e fata asta?
Mă sperie.
„Am pus o barieră în față și în spate, ca să nu vadă.”
E o idee bună, crede-mă!
A intrat.
Nu e o idee bună. De ce să implici mai mulți oameni?
Lucrurile s-ar complica și mai mult. Lasă-mă pe mine să mă ocup!
Și ia-mi farfuria din mână!
E cea mai bună sambosa. Dacă mănânci, mă vei asculta.
Mă distrează când spui „sambosa”. Noi spunem „samosa”.
Nu vreau să te supăr, dar sambosa saudită e unică în lume.
Numele e aproape identic, se prăjește și e pentru Ramadan. E cam același lucru.
Voi puneți în umplutură cartofi și mazăre și faceți aluatul mai gros.
Da, dar totuși seamănă foarte mult.
- Ascultă, Sameer! - Da.
Tatăl tău nu va vorbi cu familia mea deocamdată, da?
Bine?
- Bine? - Bine.
- Promiți? - Da.
- Mersi. Poftă bună! Pa! - Cu plăcere.
Știe că nu e posibil?
I-am zis chiar așa: „Căsătoria asta nu va avea loc.”
Ai vorbit cu sora ta?
A zis că vine.
Serios?
FAROUK AFACERI INTERNE
Bună ziua!
N-are cazier.
Slavă Domnului!
Dar cine e bărbatul ăsta?
E un angajat al companiei noastre.
Știi că nu ai voie să reții pașaportul unui cetățean străin?
Da, bineînțeles.
Să nu te denunțe, e o infracțiune.
Desigur.
La revedere!
Tată, ți-am luat un cadou.
Scumpo! Ia să văd!
Ador acest parfum. De unde știi?
Lamar! Dă-i tu paharul, te rog!
Poftim!
Ține-l de sus!
Nu te-a învățat cum se bea cafeaua.
Și eu beau cafea cu zahăr.
Mamă!
Nu mai face semn frecându-ți nasul! A fost jenant data trecută.
Bine. Dar dacă o placi, fă-mi un semn și îți dau colierul.
Să tușesc?
Tușești, îți atingi capul sau gâtul.
Îmi faci orice semn.
- Și dacă tușesc de-adevăratelea? - Sofyan!
Te deranjează ceva, domniță?
Suntem în secolul 11? Folosești WhatsApp.
- Secolul 11… - A venit.
Nu trebuia, scumpo.
- Să fiți binecuvântați! - Mulțumim.
Mama ta spune că ai divorțat recent.
Și fiul meu a divorțat recent.
- Ce e cu generația de azi? Nu au răbdare? - Ai dreptate.
- Sunt mai atenți. - Unde e viitoarea noastră mireasă?
Mă duc imediat după Tahany.
Mergem în cealaltă cameră, ca să aibă intimitate.
Bineînțeles.
Vă rog.
- Să stea singuri. - Haide!
Distracție plăcută!
- Ține puțin, mamă! - Intră!
TATĂL TĂU E SINGUR ACASĂ. AR PUTEA VORBI CU TATA.
SĂ NU FACI NIMIC, RAZAN! MĂ OCUP EU.
Tu cine ești?
Ahmad.
Au plecat ca să fim singuri.
Fratele tău e aici ca s-o vadă pe Tahany, așa că putem sta și noi puțin de vorbă.
Nu știai?
- Nu ți-a zis mama ta? - Ba da.
- Deci tu vrei să mă pețești? - Așa aș vrea.
Las-o pe fosta mea soție! Cu ce te ocupi?
Ați divorțat de comun acord sau ați mers la tribunal?
- La tribunal. - Și ai primit custodia?
Nu. Fiul meu a ales să stea cu mama lui.
- Hai să trecem la subiect, Ahmad! - Perfect!
În primul rând, cariera și slujba sunt prioritatea mea.
Ca doctor, eu sunt mereu la spital.
Caut soție la fel de ocupată.
Voia să ia totul.
Totul. Voia până și mobila.
Și nu i-ai dat mobila mamei fiului tău?
Era mobila mea.
- Îți duci mobila veche în noua ta casă? - Am nevoie de ea ca să mă recăsătoresc.
Sunt foarte independentă. Nu m-am bazat pe bărbați niciodată și nici n-o voi face.
- Ador fetele puternice. - Eu nu sunt fată.
- Sunt femeie. - Iartă-mă! Ai dreptate.
- Eu nu cer niciodată voie. - Clar, doar nu trăiesc eu viața altcuiva.
Am o fiică.
Știu. Mi-au spus.
- Ai păstrat mobila doar ca s-o enervezi. - Nu, e ceva ce nu înțelegi.
- Mobila e a mea. - Și o folosești ca s-o enervezi.
- Eu așa ies. N-aș purta niciodată abaya. - E dreptul tău.
Sunt logodită.
- Eu… - Îmi torni puțină cafea?
- Asta chiar e o problemă. - Da.
Lamar, eu plec să mă rog la moschee. Când vine unchiul tău?
E pe drum.
Lamar?
Ce cercei frumoși ai!
Mulțumesc.
Dar fiindcă sunt frumoși și atrag atenția,
trebuie să-i acoperi.
LAMAR UNCHIULE SOFYAN, VINO IMEDIAT SĂ MĂ IEI!
Lamar!
Mâine luăm masa de iftar la bunica Hayatt. Vrei să vii?
Și e ziua Linei, fiica mătușii tale Joud.
Sameer!
- Bună seara! - Bună seara!
Vrei să-l cunoști pe tata?
Desigur. Intră, te rog!
Scuze! Și eu am uitat ceva.
Sună-l! Mă întorc imediat.
- Pot aștepta. - Da, desigur.
Bine.
Pace ție, tată! El e Hassan.
El e tatăl meu, Ghulam.
- Pace ție! - Și ție! Fii binecuvântat!
Asta e tot fără să vrei?
Ea e mama lui Razan.
Bună seara!
Văd că fiul meu a bătut tot globul pentru fiica dvs.
Nu mai merg la pețit cu voi doi. M-ați făcut de râs.
- Socrul meu. - El e fratele lui Razan, Sofyan.
Ce-i cu ei aici?
Domnule Ghulam, ați fost vreodată… Cum e engleza mea?
Foarte bună.
Ați fost vreodată la Mecca, în Arabia Saudită?
Nu încă.
- N-a fost niciodată la Mecca. - Nu-s credincioși adevărați.
M-am gândit că, dacă vă cunoașteți, va fi mai ușor.
Mai ușor? Ai dificultăți?
Nu, doar că…
Roxana, am avut dreptate.
Nici noi nu suntem de acord cu această căsătorie.
- Ce? - Ce?
- Unchiule Ghulam! Sameer! - Tată, am vorbit despre asta.
Da, te-am ascultat, dar ea e din altă cultură.
- Spune că e dintr-o altă cultură. - Adevărat.
Ca musulmani, ar trebui să acceptăm alte culturi.
Ai fost o dată în Arabia Saudită și ai devenit șeic?
Spune-i că nu suntem de acord cu această căsătorie!
- Spune-i, Hassan! - Bine.
Razan e prea dominatoare.
- Ce? - De ce spui asta?
- Nu sunt dominatoare. - Zice că Razan e dominatoare.
- Chiar așa e. - Are dreptate.
Te pune să-i faci ceai.
Nu, nu mă pune să fac nimic. Îmi place să-i fac ceai. E…
Zi-i că-l va face sclavul ei, că va fi la cheremul ei.
Ajunge!
- A zis că ea va conduce… - Știu ce a zis.
- Sofyan! - Știu ce a zis.
- Voiam doar să știu. - Mersi!
Te-a cerut în căsătorie. Evident că e dominatoare!
- Ce spune? - Sofyan, nu!
- Ce a spus? - Nu!
- Să-i spun? - Cică fiica ta l-a cerut în căsătorie.
Acum e fiica mea?
Vine dintr-un loc unde ești privit de sus.
De ce te-ai căsători cu cineva ca ea? Ești o partidă bună aici, în Anglia.
Ce spune?
„De ce să ai o soție al cărei popor te desconsideră,
când aici ești o partidă bună?”
Deci noi nu suntem destul de buni.
Te rog, oprește-l!
Da, îmi pare rău.
A fost o greșeală.
Ce jenant!
Tu vorbești? Tu ne pui mereu în situații jenante.