‫- משרד המשפטים‬ ‫תעודת גירושים -‬
‫כישלון משמח אותך?‬ ‫-לא, עדיף שאני אתאבד וזהו.‬
‫כישלון זה לא להתגרש.‬
‫כישלון זה להישאר למען אנשים אחרים‬ ‫במערכת יחסים שפוגעת בי ובבת שלי.‬
‫חיאת.‬
‫את אחותי היחידה.‬ ‫אל תיתני לילדים שלנו לעשות לנו את זה.‬
‫תהיי הגיונית ותעני לי.‬
‫תפסיקי להתקשר אליי! אין לי אחות!‬
‫אל תתחילי, אריג'. זו הלוויה של אבא.‬
‫אני לא אשאל למה אתן רבות.‬
‫אני דואגת לכן.‬
‫אין לכן משפחה אחרת.‬
‫אתן חושבות שהאל מרוצה מזה?‬
‫או אבא שלכן? אללה ירחמו.‬
‫אללה ירחמו.‬ ‫-אללה ירחמו.‬
‫שאלוהים יברך את אחי ואחותי.‬
‫הם מזכירים לי את אבי המנוח.‬
‫יפה מאוד. אז מה אם הילדים שלכן התגרשו?‬
‫תניחי לנו, אריג'.‬
‫בסדר.‬
‫תנחומיי.‬
‫תודה, יקירתי.‬
‫תהיי חזקה.‬ ‫-בעזרת האל.‬
‫אללה ירחמו. תהיי חזקה.‬
‫- מחרבת שמחות -‬
‫הלו?‬ ‫-עבד אל-עזיז.‬
‫תביא את ההליכון מהמחסן.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫הוא התקשר לגנן?‬ ‫-התקשרת לגנן?‬
‫הוא יבוא בערב.‬ ‫-בסדר.‬
‫כשההליכון יהיה כאן, תשתמש בו.‬
‫אל תתלה עליו את השמאר' שלך כמו אבא.‬
‫היא חייבת להזכיר את אבא שלך‬ ‫בכל משפט, נכון?‬
‫ברור, כי הוא תולה את השמאר', לא אני.‬
‫חוץ מזה, איפה המתנה שלי לכבוד העיד?‬ ‫-אתה זקן מדי לזה.‬
‫ואללה? אז למי השטרות של ה-500?‬ ‫-למשפחה שלי.‬
‫והשטרות של ה-100?‬ ‫-למשפחה שלי, אלא מה?‬
‫הייתי מתעצבן במקומך.‬
‫אתה מפחד ממנה?‬
‫"אני אוהב אותה‬ ‫ואני אוהב את העיר של משפחתה."‬
‫מה קרה?‬ ‫-היא מבוגרת מדי לפלרטוטים.‬
‫תזכרו, אתם צמים.‬
‫יאללה, נתראה אחר כך.‬
‫כן. נתראה.‬ ‫-ביי.‬
‫לעזור לך לכתוב?‬ ‫-לא, כתב היד שלך מכוער.‬
‫זוכר שהתאהבת בבחורה האנגלייה ההיא?‬
‫אימא, הייתי בן שמונה. זה לא אותו הדבר.‬
‫אבל היית עצוב כל כך.‬
‫את יודעת, חם פה מאוד.‬
‫את תאהבי את מזג האוויר.‬
‫אני רק מבקשת שתקשיב לו, בסדר?‬
‫אני לא רוצה להקשיב לו.‬
‫ואם רזאן חושבת שאתה נחות, כמו המשפחה שלה?‬
‫מה נעשה אז?‬
‫פשוט תגידי לאבא שרזאן לא גזענית.‬
‫בסדר?‬
‫נדבר אחר כך.‬
‫מה את עושה?‬
‫שום דבר. אני הולכת לאבא.‬
‫בדיוק התלבשתי.‬ ‫-אה. ואו.‬
‫באמת? שוב?‬
‫כן, יש לי פגישה עם חתן פוטנציאלי.‬ ‫-חתן פוטנציאלי?‬
‫אני מופתעת שהאמנת לי.‬ ‫-אידיוטית.‬
‫יש סעודת אפטאר אצל סבתא חיאת,‬ ‫וזה יום ההולדת של לינא, הבת של דודה ג'וד.‬
‫העיקר שתהיי מאושרת, זה כל מה שחשוב לי.‬
‫אני יודעת. אמרת לי מיליון פעם.‬
‫כן, אני רוצה שהבת שלי תסתדר עם אבא שלה.‬
‫דרך אגב,‬ ‫אני שמחה שיש לך קשר מיוחד עם סבתא.‬
‫בסדר.‬
‫מה את לובשת?‬
‫תראי לי!‬
‫אימא.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אבל נראה לי שאת לא יודעת‬ ‫מה קוד הלבוש בבית של אבא.‬
‫באמת? וסבתא יודעת?‬
‫אימא.‬
‫הקשר המיוחד שלנו…‬
‫תביני שמותר לך לבחור מה תלבשי.‬
‫ואני בוחרת ללבוש בגדים מתאימים לאירוע.‬
‫אני לא רוצה לצאת בהצהרה.‬
‫אני רוצה שהם יאהבו אותי.‬ ‫-הם יאהבו אותך כשהם יכירו אותך.‬
‫אף אחד לא יכול להגיד לך מה ללבוש.‬
‫את תאכלי ותלבשי מה שאת רוצה.‬
‫לא, אימא. סבא אומר, "תאכלי מה שאת רוצה,‬ ‫ותלבשי מה שאחרים רוצים".‬
‫בסדר.‬
‫תתקשרי אליי כשתגיעי לשם.‬
‫אתקשר אלייך ברגע שיכלאו אותי.‬
‫אימא, מה את עושה? אני אאחר!‬
‫את לא מצחיקה, תפסיקי. זה לא הזמן.‬
‫- רזאן: אתה רוצה לדבר? -‬
‫- סמיר: אנחנו יכולים לדבר? -‬
‫תפגוש את אימא של בראא במרכז.‬
‫ואם היא תבקש ממני לקנות לה דברים?‬
‫לקנות לה?‬
‫מספיק עם הפרובוקציות.‬ ‫כל הביקורים יתקיימו במרכז.‬
‫לא תיצור איתה קשר שוב.‬
‫כן, חאלד. אני כבר יודע את זה.‬
‫בסדר, מתי אני יכול לאסוף אותו לעיד?‬ ‫-ב-29 ברמדאן.‬
‫בסדר.‬
‫טוב. תודה, חאלד. ביי.‬
‫אני גבר. אני מפחיד חתולים.‬
‫אבל אני לא מפחד מנשים.‬
‫- פסיכית -‬
‫אתה בטוח שאתה לא מפחד?‬
‫תקשיבי לשיר הזה. הוא מזכיר לי את בראא.‬
‫"חזרתי, אהובי היקר‬
‫"לומר לך שאני לא יכולה יותר‬
‫"אומנם הייתי רחוקה ממך‬
‫"אבל תמיד היית איתי בליבי"‬
‫בואי! התפילה תכף מתחילה.‬
‫סבתא חיאת, זאת אני?‬
‫לא.‬
‫אבל יש תמונה שלך עם אבא שלך באותו מקום.‬
‫באמת?‬
‫איפה היא?‬
‫אולי אצל אימא שלך.‬
‫הוא היה בעדי. למה הוא שינה את דעתו פתאום?‬
‫מה הוא אמר?‬
‫תקשיבי, הוא לא אמר שום דבר חשוב.‬
‫בסדר?‬
‫הוא אמר שאנחנו שונים.‬
‫אני יודע איך לשכנע את אימא שלך.‬ ‫-ואת אבא שלך?‬
‫תקשיבי, קודם נשכנע את ההורים שלך,‬
‫וכשנחזור ללונדון נטפל באבא שלי.‬
‫בסדר.‬
‫מה זאת אומרת, "שונים"?‬
‫אולי תשבי לשיחה מלב ללב עם אימא שלך?‬
‫פגשת את אימא שלי?‬
‫אין לה לב.‬
‫אמרת לו שהמשפחה שלי לא חושבת שאתה נחות?‬
‫בסדר, נדבר על אבא שלי.‬
‫אוקיי, אתה חייב לספר לו את האמת,‬ ‫אבל אל תספר לו הכול.‬
‫תגיד לו שאימא מתנגדת כי היא מפחדת מאחותה,‬
‫כי הייתי נשואה לאחיין של אימא, הבנת?‬
‫- הודעה מאבא -‬
‫אתה לא עונה?‬
‫אני אחזור אליו.‬
‫אני אדבר איתו כשהוא יירגע.‬
‫איפה למאר?‬
‫היא הלכה לאבא שלה.‬
‫זה בסדר. אני שמחה שהיא רואה את אבא שלה.‬
‫ואללה?‬
‫האמת היא שאני מפחדת שהם לא יקבלו אותה.‬
‫הם לא ראו אותה הרבה זמן.‬
‫אני בטוח שהם לא לוחצים עליה ושכולם נהנים.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, היא ילדה נהדרת.‬
‫אני מקווה שתהיה לנו ילדה כמו למאר.‬
‫או שנאמץ חתול.‬
‫רזאן.‬
‫את בסדר?‬
‫סמיר, אני בת 34 עכשיו.‬
‫אם אתה רוצה ילדים,‬ ‫צריך להתחיל לעבוד על זה עכשיו.‬
‫תקשיבי, כל דבר בעיתו, בסדר?‬
‫סליחה?‬
‫חשבון, בבקשה.‬
‫ותארזי לי את זה, בבקשה.‬
‫אני אתן את השאריות לעבד אל-עזיז.‬
‫ליילה!‬
‫יש לך שם מהמם.‬ ‫-תודה.‬
‫- דוד גולאם -‬
‫שלום.‬ ‫-סלאם עליכום, רזאן!‬
‫ועליכום סלאם, דוד.‬
‫אתה מחפש את סמיר?‬
‫את מדברת איתי מהשירותים?‬
‫ברור שלא! ממש לא.‬
‫בבקשה, רזאן, תעזבי את הבן שלי.‬
‫אתה יודע שאני לא דומיננטית.‬
‫למען האמת, לא חשבתי‬ ‫שסמיר רציני בקשר לנישואים האלה.‬
‫למה?‬
‫אני בטוח שאת מבינה כמה קשה‬ ‫להתחתן עם מישהי שיש לה ילדה.‬
‫לא.‬
‫התחתנת עם מישהי שהייתה לה ילדה?‬
‫אני רואה שאת עסוקה, וכבר אמרתי את שלי.‬
‫דוד גולאם, אתה יכול להיות רגוע.‬ ‫הבת שלי היא באחריותי. הוא לא קשור לזה.‬
‫את אומרת את זה עכשיו.‬
‫עדיף שסמיר יתחתן‬ ‫עם פקיסטנית שאין לה ילדים,‬
‫מישהי שתחווה את הנישואים בפעם הראשונה.‬
‫מישהי צעירה.‬
‫אתה יודע שסמיר ואני באותו גיל, נכון?‬
‫גבר תמיד צעיר יותר מאישה בגילו.‬
‫שטויות! זה לא נכון!‬
‫אני לא רוצה להיכנס לזה.‬
‫אבל תשווי את בראד פיט לג'ניפר אניסטון.‬
‫בראד פיט לא צריך ניתוח פלסטי.‬
‫גם ג'ניפר אניסטון לא צריכה,‬ ‫אבל אתה יודע מה? לנשים אסור להזדקן!‬
‫אני חייב לסיים.‬
‫מה? את גוססת? את לא יכולה לחכות?‬
‫אסור לי להירגע בשירותים?‬
‫סמיר.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה להתחתן?‬
‫שאתה רוצה להתחתן איתי?‬
‫איתך או עם דואה ליפה.‬
‫רזאן, באתי כל הדרך מלונדון‬ ‫כדי להתחתן איתך.‬
‫תודה, ליילה.‬ ‫-מה זה?‬
‫אי אפשר לתת לעבד אל-עזיז את השאריות שלנו.‬
‫אני בטוח שאת מסכימה, נכון?‬ ‫-שיהיה. תקשיב…‬
‫באמת תיתני לו את השאריות שלך?‬ ‫-אני לא אתן לו כלום. תקשיב.‬
‫אנחנו מתחתנים עכשיו.‬
‫באמת?‬
‫ברחתי, וארבעה גברים רדפו אחריי!‬
‫זה ממש טעים.‬ ‫-זה נחמד.‬
‫באמת?‬
‫נו, לולו, איך זה לגור בלונדון? ספרי לנו.‬
‫זה נורא.‬
‫רק צחקתי. זה כיף.‬
‫החברות שלי אומרות שבתי הספר שם מעורבים.‬
‫בנות כמה החברות שלך?‬
‫כן, זה נכון.‬
‫והחברים שלך מבקרים אותך בבית?‬
‫אתם לא חושבים שבתי ספר מעורבים טובים יותר?‬
‫ככה אפשר להכיר בנים ב…‬
‫איפה פאטמה? היא אכלה או לא?‬
‫כן. השכבתי אותה לישון.‬
‫חמודה, החיים בלונדון שונים מהחיים כאן.‬
‫האנשים שם הם לא כמונו.‬ ‫הם קצת שונים מאיתנו.‬
‫אני הולך להביא משהו מהמטבח.‬
‫תסיימי את האוכל. אני כבר חוזר.‬
‫קדימה, תאכלי.‬
‫לא, החיים לא שונים.‬
‫מה שטוב – טוב. ומה שרע – רע.‬ ‫וזה נכון גם כאן וגם שם.‬
‫תמזוג לי יוגורט, בבקשה.‬
‫תודה. ותמזוג כוס גם ללינא.‬
‫מה איתך, דודה?‬
‫ככה זה במשפחה של רזאן.‬
‫תמיד…‬ ‫-המים קרים?‬
‫תבדוק אם המים קרים.‬
‫ככה זה במשפחה של רזאן.‬
‫אין חוקים, אין…‬ ‫-ליית'?‬
‫אתה רוצה מיץ?‬
‫תמזוג עוד מיץ לליית'.‬
‫אבא שלהם לא חינך אותם כמו שצריך.‬
‫כשהם גדלו,‬
‫הם מרדו בהורים שלהם.‬
‫זה מה שקורה כשאין גבר אמיתי בבית.‬
‫לא, בן, אתה טועה.‬
‫אף אחד במשפחה, כולל אחותי, לא תומך ברזאן.‬
‫השטן נכנס בה, והיא עושה מה שהיא רוצה.‬
‫אם אכפת לך ממני, למה לא התקשרת?‬
‫נתתי לך ללכת איתה‬ ‫כדי לא להרחיק אותך מאימא שלך.‬
‫ותראי איך היא גידלה אותך.‬
‫"יום הולדת שמח"‬
‫"אל תאשימו אותי‬
‫"במה שיצא ממני‬
‫"החיים לקחו אותי‬
‫"למקומות לא צפויים‬
‫"אל תריבו איתי‬
‫"רק כי אני שונה‬
‫"אני בדיוק כמו כולכם‬
‫"סובל בדממה"‬
‫הלו? סלאם עליכום. זה המספר של שייח' ח'אלד?‬
‫שייח' ח'אלד? איך את וח'אלד מכירים?‬
‫אנחנו לא מכירים. מצאתי את המספר באינטרנט.‬ ‫אני מחפשת מישהו שיחתן אותי.‬
‫את חושבת שאני מטומטמת? מי מתחתן ברמדאן?‬
‫אני. הרמדאן הוא חודש מבורך.‬
‫וממתי נשים מחפשות שייח' שיחתן אותן?‬
‫תקשיבי, אם תתקשרי לכאן שוב, אני נשבעת ש…‬
‫עזבי אותי!‬
‫לא הצלחת?‬
‫כולם עסוקים בגלל החג?‬
‫מה המשוגעת הזאת רוצה…‬
‫- אבא -‬
‫רק רגע.‬
‫הלו?‬
‫היי, רזאן. איפה את?‬
‫יצאתי עם סמיר לארוחת אפטאר.‬
‫אנחנו במקום ציבורי, מוקפים באנשים.‬
‫כן, אני יודע, מתוקה.‬
‫אז אין לך כוונה לוותר על כל העסק הזה?‬
‫מתוקה, תקשיבי.‬
‫חבר שלי אומר שלאשתו יש חברה פסיכולוגית‬ ‫שיש לה מרכז מחקר.‬
‫הלו? רזאן?‬
‫כן, אבא. אני פה.‬
‫אבא.‬
‫אני לא רוצה לעבוד במחקר או במרפאה.‬
‫אני רוצה את העבודה שלי בלונדון.‬
‫לערוך מחקר אקדמי. זו בדיוק העבודה שלי.‬
‫- ערב הסעודית -‬
‫אנחנו רק דואגים לך.‬ ‫אנחנו רוצים שתהיי קרובה אלינו.‬
‫היית רחוקה מהבית יותר מדי זמן.‬
‫ואם יקרה לך משהו שם?‬
‫אבא, זה לא ישנה כלום.‬
‫כשמשהו קרה כאן, אף אחד לא עזר לי.‬
‫מספיק, אני מנתקת עכשיו.‬ ‫אני צריכה ללכת. נדבר אחר כך.‬
‫- שמי סעיד, אני יכול לחתן אותך.‬ ‫לקביעת פגישה, שלחי לי הודעה. -‬
‫- אני רוצה לקבוע פגישה עכשיו. -‬
‫ברגע זה.‬
‫מצאתי מישהו שיחתן אותנו.‬
‫יש לנו 55 דקות.‬
‫שש.‬
‫היי, בואי לא נמהר.‬
‫כן?‬
‫סליחה. אנחנו צריכים שתי דקות, בסדר?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כולם עסוקים בהכנות לעיד.‬
‫בואי נתחתן בבריטניה.‬
‫אבל הוא יכול לחתן אותנו עכשיו.‬ ‫למה שנחכה? שינית את דעתך?‬
‫לא.‬ ‫-אז למה?‬
‫בסדר.‬ ‫-מה בסדר?‬
‫בואי… את צודקת.‬
‫קחי, זאת העבאיה של אשתי. תתכסי.‬
‫תחזירי אותה כשנסיים.‬
‫המשפחות שלכם באות? העדים באים?‬
‫כן, הם בטח בדרך לכאן. אני אבדוק.‬
‫אני שולחת לך את המיקום שלי. בוא עכשיו.‬
‫יאללה, ביי.‬
‫צריך עוד אחד.‬
‫למי תתקשרי?‬
‫- סופיאן -‬
‫הלו?‬ ‫-שלום.‬
‫סופיאן, אני צריכה אותך. זה דחוף.‬
‫אני על ההליכון. זה משהו דרמטי? לעצור?‬
‫לא, הכול בסדר.‬
‫בעצם, יודע מה? עדיף שתעצור.‬ ‫-איפה את?‬
‫סופיאן, אני מתחתנת ואני צריכה עד. בוא הנה.‬
‫אלוהים, תעזור לי.‬
‫הלו?‬ ‫-לא, ברצינות, איפה את?‬
‫אצל מישהו שיחתן אותנו. לשלוח לך את המיקום?‬
‫השתגעת?‬
‫בסדר, תגיד שאתה לא בא וזהו.‬
‫תחזיקי את הסולם.‬ ‫-אני מחזיקה אותו.‬
‫בשתי ידיים.‬ ‫-אני מחזיקה. נו כבר.‬
‫בסדר.‬
‫בואי נראה…‬
‫מה קרה?‬
‫הבת שלכם.‬ ‫-מה איתה?‬
‫היא מתחתנת.‬ ‫-מה?‬
‫לא!‬ ‫-תחזיק את הסולם, לא אותי!‬
‫למה עזבת את הסולם?‬
‫נתת לי מכה בראש!‬
‫חשבתי שדיברנו על זה.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬ ‫-נתת לה תקווה, נכון?‬
‫בוא, סופיאן!‬
‫אתה אף פעם לא לומד.‬ ‫-תחזיקי את הסולם.‬
‫- סופיאן -‬
‫זה העד.‬
‫אין אבא ואין עדים.‬
‫איזה מין נישואים אלה?‬
‫אבא, לאן אתה הולך?‬ ‫-להביא את אחותך לפני שהיא תתחתן.‬
‫אתה יודע מה הכתובת?‬
‫תתקשר לאחותך.‬
‫היא לא עונה.‬
‫אז תתקשר לאידיוט שאיתה.‬ ‫-אין לי את המספר שלו.‬
‫קודם אימא שלך משגעת אותי, ועכשיו אחותך.‬
‫בוא ניכנס.‬ ‫-לא, אני לא נכנס לשם.‬
‫אתה מפחד?‬ ‫-ברור שלא. על מה אתה מדבר?‬
‫אז תיכנס.‬
‫טוב, תיכנס ראשון.‬
‫יש לך עצה לזוגות שמתחתנים, שייח'?‬
‫אתם כבר כאן, אז מאוחר מדי לעצות.‬
‫אתה הודי?‬
‫גם אתה גזען?‬
‫לא, אחותי.‬
‫"אין חסד לאדם על חברו אלא ביראת אללה."‬
‫טוב, תקשיבי, זה לא מרגיש לי נכון.‬
‫אין לנו זמן.‬
‫- אבא -‬
‫כי אני היחידה שמנסה כאן!‬
‫תגיד לה להיות בשקט. אשתי כאן.‬
‫לנסות שוב?‬ ‫-כן.‬
‫כן? מה אתה רוצה עכשיו?‬
‫תירגע, לא הייתה חתונה.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-לאסוף את למאר.‬
‫"אתה יקר לי, אבל…"‬
‫- פסיכית -‬
‫אני לא עונה לך.‬
‫- בראא -‬
‫היי, חמוד. מה שלומך?‬
‫אני לא רוצה ללכת למרכז קשר.‬ ‫תאסוף אותי מהבית של אימא, בבקשה.‬
‫למה, חמוד? המרכז נחמד.‬
‫לא. אני מפחד. אני לא רוצה ללכת.‬
‫תקשיב, חמוד, האנשים במרכז נחמדים.‬
‫הם יאהבו אותך. וגם אני אהיה שם.‬
‫אין סיבה לפחד, בסדר?‬
‫אבא אומר שהמרכז לא מפחיד.‬
‫תגיד לו, "אני רוצה להישאר בבית".‬
‫לא.‬ ‫-תגיד לו שאתה מפחד.‬
‫די כבר. בחייך, תעזבי אותו.‬
‫זה לא מקובל עליי!‬
‫נמאס לי מהשטויות שלך!‬
‫בוא ננתק.‬ ‫-אל תערבי את הילד ב…‬
‫מה קרה?‬
‫המכונית שלי הרגיזה אותך?‬
‫היי.‬
‫לא אהבת את האוכל אצלם?‬
‫את רוצה אוכל טעים?‬
‫מה קרה?‬
‫סלאם עליכום ורחמת אללה.‬
‫אללה, אנא השפע עליי מחוכמתך.‬
‫אללה, אם אתה יודע‬
‫שהנישואים של בתי רזאן לסמיר‬
‫יהיו טובים,‬
‫הגשם את רצונה והענק לה את ברכתך.‬
‫ואם הנישואים רעים בעיניך,‬
‫הרחק את החטא ממנה,‬
‫והרחק אותה מן החטא.‬
‫ותן לה רק טוב, יהיה אשר יהיה.‬
‫היי!‬
‫בוא הנה!‬
‫מאיפה באת?‬
‫כולנו באים מאללה, ואליו נשוב כולנו.‬
‫אני מזארא.‬
‫ראיתי שהשער פתוח,‬
‫אז נכנסתי.‬
‫איפה עבד אל-עזיז?‬
‫אחי, אנחנו לא אמורים להיות פה.‬
‫בוא נלך.‬
‫רזאן, אני מבין‬ ‫שזה לא הלך כמו שציפינו, אבל…‬
‫אנחנו חייבים לדבר על זה.‬
‫רזאן, את מוכנה לדבר איתי?‬
‫רזאן!‬
‫רזאן, בבקשה!‬
‫למאר?‬
‫מה קרה, מתוקה? את בסדר?‬
‫ניסיתי להתקשר אלייך, אבל הייתי עסוקה.‬
‫זו אשמתך!‬ ‫בגללך עברתי לגור במדינה הכי רחוקה שיש.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫למה הכרחת אותי לחיות בלי אבא?‬
‫תמיד דאגתי שלא יחסר לך דבר.‬ ‫-איך את יודעת? לך יש אבא.‬
‫אני צריכה אבא בחיים שלי.‬
‫אני לא רוצה להסתכסך עם המשפחה כמוך.‬ ‫-אני לא מסוכסכת עם המשפחה.‬
‫אז למה עברנו רחוק מכולם?‬
‫כדי שלא יכריחו אותך ללבוש עבאיה?‬
‫אין אפילו תמונה אחת שלי בבית של אבא,‬ ‫כאילו מעולם לא הייתי חלק מחייו.‬
‫עדיף שאעבור לגור אצל אבא. את עסוקה.‬
‫אני לא עסוקה. ואת הדבר הכי חשוב בחיים שלי.‬
‫- מונה -‬
‫סלאם עליכום.‬ ‫-ועליכום סלאם.‬
‫מגברת מונה.‬
‫תודה.‬
‫- תתרחק מהבת שלי -‬
‫למאר.‬
‫למאר, תפתחי את הדלת ונדבר.‬
‫אימא, מספיק! תעזבי אותי!‬
‫- דוח רפואי‬ ‫שם: רזאן חסן מורות' -‬
‫- סמיר: אימא שלך מנסה לשחד אותי -‬
‫- מזל שלא התחתנו הערב -‬
‫למאר.‬
‫תפתחי. זה אני, דוד סופיאן.‬
‫תראי מה הבאתי לך.‬
‫רוצה לשחק?‬
‫יאללה, תחליפי בגדים ובואי.‬
‫את מוכנה?‬
‫מה יש?‬
‫תשחקי.‬
‫תמסרי לי.‬ ‫-אבא היה אדם טוב?‬
‫יאללה, למאר, בואי נשחק.‬
‫קודם תענה לי.‬
‫כמו כל אבא.‬
‫היי, קצת נימוס. יאללה, מוכנה?‬
‫את משחקת או לא?‬
‫הוא התייחס יפה לאימא?‬
‫אני לא יודע. לא גרתי איתם.‬
‫אני יודעת שהוא הרביץ לה.‬
‫אמרתי לה לא להתחתן עם מאזן.‬
‫אבל היא התעקשה והתחתנה איתו.‬
‫היא התחתנה עם בן הדוד שלה.‬ ‫איך היא יכלה לדעת?‬
‫ברור, אתה מצדיק אותה.‬
‫אתה לא תעצור אותה.‬
‫אתה רוצה להיות האב האוהב והמסור,‬
‫ולצייר אותי בתור אימא שתלטנית ונוקשה‬ ‫שלא אכפת לה מהאושר של בתה.‬
‫אימא חולת שליטה. היא משגעת אותי.‬
‫אבל זאת לא הבעיה.‬
‫הבעיה היא‬ ‫שאתה החלטת לבטל את הנישואים שלנו.‬
‫לא, רק אמרתי שנדחה אותם.‬
‫כמעט התחתנו לפני שעה,‬ ‫ועכשיו אתה רוצה לדחות את הנישואים?‬
‫אני בטוח שאני רוצה להתחתן איתך,‬ ‫אבל אני לא רצוי פה.‬
‫וחשבת שזה תשלום הוגן!‬
‫את צוחקת?‬
‫אימא לעולם לא תשתנה.‬ ‫אתה צריך להיות בטוח שאתה רוצה אותי.‬
‫אי אפשר שנריב על כל שטות שאימא שלי עושה,‬
‫ואז אצטרך לשכנע אותך להישאר איתי.‬
‫כל הזוגות הנשואים רבים לפעמים.‬
‫אתה הרבצת לאשתך והכנסת אותה לבית חולים?‬
‫ברור שלא.‬ ‫-אז זה לא בסדר.‬
‫לא.‬
‫את צודקת. זה לא בסדר.‬
‫רזאן לא תשתנה לעולם.‬
‫אם נסרב, היא תיסע ללונדון.‬
‫לא נראה אותה שוב.‬
‫אז זה איום? "תסכימו, אחרת אעזוב לתמיד"?‬
‫את מכירה אותה. אי אפשר להגיד לה מה לעשות.‬ ‫-אולי כדאי שנגיד.‬
‫מונה, תהיי הוגנת.‬ ‫אין שום דבר רע בבחור הזה.‬
‫אין לך בעיה שהבת שלך תתחתן עם פקיסטני?‬
‫יש לו דרכון בריטי.‬
‫המשפחה שלי לא גזענית.‬
‫אימא מתנגדת רק כי היא מפחדת מאחותה.‬
‫לא. אל תשקרי לעצמך, רזאן.‬
‫לשקר לעצמי?‬
‫את תמיד משקרת לעצמך.‬
‫אמרת שלא מפריע לך‬ ‫שלמאר רואה את אבא שלה, וזה לא נכון.‬
‫מה?‬
‫לא מפריע לי שלמאר רואה את אבא שלה. ממש לא.‬
‫זה עניין אחר לגמרי.‬
‫אני מדברת איתך עלינו, על הנישואים שלנו.‬
‫תראי, זה פשוט מאוד.‬
‫אימא שלך לא רוצה שנתחתן‬ ‫כי ההורים שלי פקיסטנים.‬
‫זו האמת.‬ ‫-לא.‬
‫אימא שלי לא רוצה שנתחתן‬ ‫רק כדי למרר לי את החיים,‬
‫כי היא שונאת אותי.‬
‫בלי סיבה. אני לא יודעת למה. מאז שנולדתי.‬
‫בכל פעם שאני מתפייסת עם אחותי,‬ ‫רזאן באה והורסת הכול.‬
‫מה אני אגיד לחיאת ולמאזן?‬ ‫-ברצינות?‬
‫היא כבר לא אשתו.‬
‫מונה, את צריכה לחשוב קודם כול על הבת שלך.‬
‫מונה!‬
‫מה עשית בקשר לזה? תגיד לי שעזרת לה.‬
‫מה סבתא עשתה?‬
‫סבתא שלך הכינה מעמולים טעימים.‬
‫אימא שלך לא רוצה עזרה.‬
‫היא עושה רק מה שהיא רוצה.‬
‫כשלקחו אותך ממנה אחרי הגירושים,‬ ‫היא כמעט השתגעה.‬
‫ביקשנו ממנה להירגע קצת ולמצוא פתרון.‬
‫אבל היא אף פעם לא מקשיבה. זאת אימא שלך.‬
‫כי היא לא שכרה עורך דין כמוך?‬
‫תקשיבי, למאר,‬
‫עדיף שתשאלי את אימא שלך את השאלות האלה.‬ ‫אל תשאלי אותי.‬
‫אין טעם לשאול אף אחד מכם,‬ ‫כי אתם רק תשקרו לי.‬
‫למה אף אחד מכם לא חשב עליי?‬
‫אולי אני צריכה‬ ‫לחשוב על הבת שלי ולא להתחתן.‬
‫מה? לא, אני אוהב את למאר.‬ ‫אני מרגיש שהיא גם הבת שלי.‬
‫קשה להתחתן עם מישהי שיש לה ילדים.‬
‫בחייך, מאיפה זה מגיע?‬
‫תקשיב, אני רוצה גבר‬ ‫שבטוח שהוא רוצה אותי ואת הבת שלי,‬
‫לא מישהו שמשתמש באימא שלי בתור תירוץ.‬
‫איך תדבר עם אביך הגזען?‬
‫כי הוא אמר שהמשפחה שלך‬ ‫חושבת שאנחנו נחותים?‬
‫הוא גזען עכשיו?‬
‫הוא לא טועה. המשפחה שלך חושבת ככה.‬
‫תראי איך אתם מתייחסים לנהג שלכם.‬ ‫-איך?‬
‫רצית לתת לו שאריות.‬
‫זה סתם הרגל. כולם עושים את זה.‬
‫אתם לא משתמשים בשם האמיתי שלו.‬
‫כי השם האמיתי שלו הוא סופיאן.‬ ‫-כן.‬
‫זה מבלבל שיש שני אנשים עם אותו שם.‬
‫בחייך.‬
‫אם עבד אל-עזיז לא היה פקיסטני,‬ ‫אני בטוחה שזה לא היה מפריע לך.‬
‫אני רבה עם המשפחה שלי, עם הבת שלי‬
‫ועם כל העולם רק כדי להתחתן איתך,‬
‫והדבר היחיד שמעניין אותך‬ ‫זה שהחלפנו לעבד אל-עזיז את השם.‬
‫קוראים לו סופיאן!‬
‫תקשיבי, אני רק אומר שבמבט מבחוץ אתם נראים…‬
‫אולי אתה בכלל לא רוצה להתחתן איתי.‬
‫בטח הסכמת רק כי הצעתי לך נישואים.‬
‫לא.‬
‫לא, בסדר? ידעתי שאת היחידה בשבילי‬ ‫מהיום שפגשתי אותך.‬
‫טוב, אז למה לא הצעת לי נישואים?‬
‫מתברר שאבא שלך צודק.‬
‫עדיף שלא נתחתן.‬
‫לא, זה לא מה שאני רוצה.‬
‫נראה לי שעדיף שתחזור ללונדון‬ ‫ותתחתן עם פקיסטנית‬
‫שחושבת שאתה מציאה.‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫הנה אני.‬
‫מתוקה, אני רוצה שתדעי‬
‫שהאושר שלך חשוב לנו יותר מכל דבר אחר.‬
‫סמיר הוא בחור טוב.‬
‫אני נותן לכם את ברכתי.‬
‫מזל טוב.‬
‫הילדה הזאת יצאה משליטה.‬
‫הוא בריטי. והוא מוסלמי.‬
‫הם מפקיסטן.‬ ‫-לא הפסקתם לומר שהבן שלי הרביץ לה,‬
‫ושתינו יודעות שזה קרה באשמת הבת שלך.‬
‫היא נתנה לו להרביץ לה מההתחלה.‬ ‫-נכון.‬
‫היא עשתה לנו רגשות אשם עד שהוא התגרש ממנה.‬
‫והוא הסכים לתת לכם משמורת מטוב ליבו,‬
‫כי אנחנו משפחה, ולא רצינו לצער אתכם.‬
‫ואני לא רוצה לצער אתכם.‬
‫היא לקחה את הבת שלה ועברה לגור רחוק ממנו,‬ ‫ועכשיו אתם רוצים שגבר זר יגדל אותה?‬
‫את צודקת, אבל את לא מבינה כמה רזאן עקשנית.‬
‫את אימא שלה.‬
‫חיאת, אל תיתני לילדים שלנו לסכסך בינינו.‬
‫אלוהים…‬