Tak jo.
Začněme tentokrát se správnou odpovědí.
Kde to je?
Jak jsem řekla, nevím.
Opravdu?
Protože jestli je to pravda,
mohl bych taky stisknout spoušť a odpískat to.
To bys mohl.
No tak. Říká pravdu, jasný? Prosím.
Rozkošné! Tvůj kluk se rozčiluje.
Možná, že když ti nezáleží na tvém životě,
záleží ti na tom jeho
o trošku víc.
Ne! To je vražedný výstřel. To je rozhodně vražedný výstřel!
Určitě. Odpočítáme to!
Co kdybychom to odpočítali?
Všichni zbožňují odpočítávání.
-Tři... -Sakra!
...dva, jedna.
Prásk!
V pohodě, fešáku.
Naštěstí tuhle rodinu znám.
Jsou děsně tvrdohlaví.
Co to je?
Říká se tomu Ďáblova slina.
Pochází ze stromu v Ugandě.
Jakmile se do tebe dostane, je téměř nemožný lhát.
Není to tak, Dineo?
Nevím. To ty jsi odborník přes lhaní.
Víte, Akin a můj otec spolu podnikali,
dokud všechny jejich peníze nezmizely.
Prostě se vypařily.
Ale on o tom nic neví. Je to záhada.
Když je řeč o záhadách...
Co kdybychom odhalili záhadu ukryté sochy?
-Ne. -Jo.
A je to. Hotovo.
Teď už si jen počkáme, jestli přežiješ.
Promiň, zapomněl jsem se zmínit. Má to i drobné vedlejší účinky.
Fatální selhání orgánů
následované totální bolestivou smrtí.
Ale buď bez obav.
Mám z vás vážně dobrý pocit.
Buďte zticha,
nebo se sem vrátím a...
Střelím vás do ksichtu.
Co je?
Máme vaši zásilku. Kam chcete ty rostliny?
To je fuk. Hlavně si pospěšte.
Musím za chvíli odjet.
Dobře. Žádný problém.
Třeba pod tamty stromy.
Které části z „To je fuk“ nerozumíte, pane?
Jste trochu pomalejší?
Jo.
No tak.
Ruce už mám skoro volné.
Je to fakt divný.
Necítím rty. Je to špatný?
Začíná ti houstnout krev.
Nejspíš máš mrtvici.
Proč jsi mi to řekla?
Protože ses ptal.
-Je to vážně sérum pravdy? -Lloyde.
Potřebuju, abys na chvíli na svoje rty zapomněl.
Musíme odsud vypadnout, protože se obávám, že až se vrátí,
budu mít brutální průjem.
-Nechci, aby to Dineo viděla. -To rozhodně nechci vidět.
Ani já ne.
-Ahoj, týme. Jak se máme? -Naprosto příšerně.
Já mám mrtvici a Marcus se brzy posere.
To je dobrý.
-A co ty, zlato? -Mně je dobře.
Snažím se vymyslet, jak ti ublížím.
Výborně. Tak přejdeme k věci a ty mi řekneš, kde je ta socha.
Víš, že mi to chceš říct. No tak. Nebojuj s tím.
Je nahoře, ale ty ji nedostaneš.
Vážně? A pročpak?
Protože dostaneš ránu rýčem.
Přestaň! Nech ho být.
Bez urážky, ale držel jsi už někdy v ruce zbraň?
Sklapni!
To bych mohl, ale nemyslím si, že stiskneš spoušť.
Vypadáš, že se počůráš.
Řekl jsem: „Sklapni.“
Zastřel ho, Marcusi.
Jo, zastřel ho.
Dělej.
Nezabiješ mě.
Nemáš koule stisknout spoušť.
-Nekoukej se na ni, ale na mě. -Nepokoušej mě.
Byl to jen sen. Jsme v pořádku.
Dobrý.
Promiňte, měla jsem to tušit.
Sérum pravdy neexistuje.
Jsi v pořádku?
Jo, jsem. Jen...
-Nemůžu uvěřit, že jsem to udělal. -Hej.
Víš co? Udělal jsi správnou věc.
A promluvíme si o tom hned, jak nás rozvážeš.
Svírá se mi hruď, takže kdybys už mohl...
Nůž mám v tašce za gaučem.
Jo. Dobře.
Jo, jasně.
-Jsi v pohodě? -Jo. Jsem. Ty?
Jo, já taky.
Jen pro ujasnění. Nemám mrtvici, že ne?
-Ne. -Tak jo. Dobře.
LEDA VE SNU
Víš, co nechápu?
Před pár hodinami jsme byli rukojmí a teď spí jako kotě.
Jak je to možné?
To netuším.
Hele, musíš s tím přestat.
-S čím? -Pořád na to myslet.
-Nebyl skutečný. -Pro mě ale skutečný byl.
Já vím.
Ale udělal jsi správnou věc.
Až tohle všechno skončí, vynese ti to hodně sexu.
Nemůžu se dočkat, až uvidíš moji kouzelnickou skříňku.
Budeš z ní úplně vedle.
Už nikdy nebudeš jako dřív.
Počkejte.
Neměli bychom se vrátit? Říkal jste, že to je blízko.
Ne, Marcusi.
Už tam skoro jsme.
Je to tamhle.
Užiješ si spoustu legrace. Slibuju.
No, zkusil jsem to. Jestli se nechceš bavit,
možná se prostě vrať do školy.
Tam legrace umírá.
Půjdu tam a všechnu legraci si užiju sám.
Jo?
Vraťme se.
Ne!
Chci si s tebou hrát!
Ty běž tudy.
Víš, je velmi neslušné vejít k někomu domů
bez pozvání.
Ale když už jsi tady,
můžeme se trochu pobavit.
Máš ráda
lstivé triky?
Protože já umím ty nejlepší kouzelnické triky!
Takže ty si myslíš, že mě můžeš oklamat?
REDŮV KARNEVAL VESELÉHO KLAUNA
No, jedno bys měla vědět.
Nikdo nikdy neporazí klauna!
Teď jsi v mém cirkusu!
Jsi v pořádku? Co je?
Co se děje?
Vím, kdo přijde.
-Není to dobré. -Kdo to je?
-Nehýbej se. -Sakra!
-Co to je? -Hlavně zůstaň v klidu.
Dineo.
KARNEVAL - POUZE JEDNU NOC! VSTUPENKA
Řekni mi, že za ním nepůjdeme.
Ty nemusíš.
Je to Red?
Jo.
Lidi, kdo je Red?
Lidi!
Byl to takový šílenec, který žil za naší školou
a oblékal se jako klaun.
Jak moc šílený?
Zabil šest lidí včetně tří dětí.
Dobře. Budeme na to potřebovat nějaké pořádné zbraně.
To nám nepomůže.
Tentokrát ne.
Co to znamená?
VSTUPENKY
Tohle není vůbec strašidelné.
Hlavně zůstaňte v klidu.
Bez urážky, Dineo, ale tvoje mysl je hrozně temná.
Jo. Já vím.
REDŮV KARNEVAL VESELÉHO KLAUNA
Ahoj, Dineo.
Je od tebe hezké, že jsi přišla.
Sakra.
Co chcete?
To, co vždycky, Dineo.
Hrát si s tebou.
Chceš vidět lstivý trik?
Přinesl jsem si svoji kouzelnickou skříňku.
Umřel jste, zrůdo.
Už se vás nebojím.
Vážně?
Tak proč se ti o mně
po všech těch letech zdá?
Protože mě miluješ?
Chceš si mě vzít?
Je načase, abychom si pohráli.
Jsi připravená?
Vítejte na velké show!
Všichni jste dospělí. Jsi velká holka.
Lloyde, poslouchej mě. Musíme odsud vypadnout.
Jo. Dobře.
-Připravený? -Jo.
Jak to děláš?
Kámo, promiň. Já to nedokážu.
Víš, proč jsem tak výjimečný?
Trhni si.
To proto, že jsou všechny moje lstivé triky skutečné.
Zatraceně!
Možná tenhle.
O chloupek!
Počkej. Kámo, já jsem takovej idiot.
Co?
Ten nůž. Pořád ho mám.
Tak jo, skvělý.
-Tak jo. -Bože!
Asi budu zvracet.
Dostal jsem tě.
Dobře jsem tě dostal.
Jsi vynikající.
A teď velké finále.
Ne!
Ty se mě snažíš zabít na mém vlastním karnevalu?
Kdo si myslíš, že jsi?
Už mám dost snů o tobě.
Tak tohle byl lstivý trik.
-Jsi v pořádku? -Jo.
-Ty? -V pohodě.
Je to jen škrábnutí.
Lloyde!
Mě si nevšímejte. Já jsem v pohodě.
Je mi jen trochu nevolno.
Panebože! Víte co?
Beru to zpátky. Tohle byl hrozný nápad.
Kámo.
To je hnusný.
Máš to ve vlasech.
-Jo. Sundáme ho. -Jo.
Víš, co jsem se za ty roky naučil?
Že lidi mají o hodně lepší výsledky, když je něco v sázce.
-Připravená? -Jo.
-Je to dobrý? -Jo.
To bylo hrozně nechutný.
Zvratky nemají téct do nosu, ale ven.
Děkuju vám, že jste mě zachránili.
Moc mě mrzí, že jsem vás do toho všeho zatáhla.
Ne. Zapomeň na to.
Když se nad tím zamyslíš,
museli jsme ti v určité chvíli pomoct, ne?
Je to matematika
a pravděpodobnost a...
Ale ne!
Dobré ráno, tati.
Ahoj, holčičko.
Moje dcera.
Jak ti je?
Vracejí se mi vzpomínky.
-Vážně? -Je to úžasné.
Ty sny, které se mi zdají, dcero.
Jsou tak živé.
To jsou skvělé zprávy.
Přesně tak, dítě.
Co říkají doktoři?
-Už tě otestovali? -Ještě jim pár testů zbývá.
Ale po té nemoci není ani památky.
Nerozumí tomu.
Ani já ne.
Tati, povím ti všechno. Ale ne...
hned teď.
-Věříš mi? -Samozřejmě, že ti věřím, dcero.
I když
je to něco,
o čem nic nevím.
Slib mi, dcero,
že nejsi v průšvihu.
Neboj se, tati. Jsem v pořádku.
Ale musím na chvíli odjet.
Pročpak?
Vzpomínáš si na mého kamaráda Marcuse?
Vzpomínám.
Pomohl mi.
Teď potřebuje moji pomoc on.
Vrať se brzy.
Máme toho hodně co dohánět.
Já vím.
Už se moc těším.
Něco jsem ti přinesla.
Moje dítě.
Chybí mi.
Mně taky.
Mám tě ráda, tati.
Holčičko...
Vždycky budeš v mém srdci.
Raději už půjdu.
Pošlu ti zprávu, až tam dorazím.
Drž se, tati.
Nechť tě doprovází Bůh a předkové.
Dineo.
Jedeme.
Pokud mi neřekneš, kde to místo je,
navštívím tvoji dcerušku
a proděravím ji jako cedník.
Rozumíš?
A pokud mi nevěříš,
vzpomeň si na svoji krásnou ženušku.
Pamatuješ si ji?
To já ji přiměl skočit.
Jo.
Už je skoro čas.
Jsem hrozně nervózní. Půjdu se vyčůrat.
Hned se vrátím.
Děkuju.
Jsem ráda, že jste jeli se mnou.
Samozřejmě.
Jen bych si přál, abychom toho zmohli víc.
Už jste udělali dost.
Marcusi...
Musím se k něčemu přiznat.
Ti termiti,
mohl mi s nimi pomoct můj bratranec.
Byla to jen záminka, abych tě mohla znovu vidět.
Fakt?
Jo.
Už dlouho k tobě něco cítím.
Od dětství.
Neřekla jsem ti to,
protože se mi po smrti mámy
rozpadl celý svět,
byla jsem na tom dlouho špatně
a nechtěla jsem tě do toho zatahovat.
Měla jsi mi to říct.
Mohl jsem ti pomoct nebo tak.
Abych byla upřímná, jsem ráda, že jsem ti to neřekla.
Podělala bych to.
Ale teď už možná ne.
Znám tvůj strach.
Pojď do temnoty.
Mami.
Počkej, prosím. Moc tě prosím.
Vím, že máš velké bolesti.
Můžu ti pomoct.
Mami, prosím, slez dolů
a pojď se mnou.
Byla jsem ještě dítě, mami.
Proč jsem ti nestačila?
Proč jsi mě nemilovala dost, abys zůstala a bojovala?
Mami!
Dobře.
Co?
-Neřeknu ani slovo. Přísahám. -Fakt?
Takže budeš držet jazyk za zuby? Bude to naše malé tajemství?
Ano.
Ne, nech ji být!
Jo!
Nemůžeš ji mít.
Ty půjdeš se mnou, krásko.
A co ty peníze?
On už ví, že je někdo ukradl. Jen...
Jen neví, že jsi to byl ty.
Nemusí na to nikdy přijít.
Moc rád bych ti věřil.
Fakt, ale vím, že to vyžvaníš, jakmile tě pustím.
Takže tomuhle se mnou a tebou je konec.
Víš, co musíš udělat.
Ne.
Ne, Akine, já nemůžu.
Neopustím Dineo. Je to ještě dítě.
-Nemůžu to udělat. -Poslouchej.
Velmi pozorně.
Buď skočíš, nebo ti proženu kulku hlavou,
pak pojedu k tobě domů
a udělám to samý i tvýmu spratkovi.
Ty víš, že to udělám.
Myslíš si, že jsi nedotknutelný.
Ale jednoho dne
si pro tebe někdo přijde.
Ne!
Mami!
Já vždycky
dostanu to, co chci, zlato.
Vypadáš přesně jako tvoje matka.
Jo.
Pozdravuj ji ode mě.
Přestaň!
Kdo jsi, proboha, co?
Co ta troufalost, kámo?
Co kdybys položil tu bouchačku
a promluvili bychom si jako džentlmeni?
Kurva.
Beru to jako ne.
To je špatnej nápad.
Věř mi. Mě nechceš mít za nepřítele!
Vycouvej z toho, dokud můžeš. Jo?
Dineo. Dineo?
Dineo?
Proboha.
-Tati? -Dítě.
-Co tady děláš, tati? -Já věděl, že jsi v průšvihu.
-Holčičko. -Tati.
Sakra.
Musíš s tím přestat.
Ať je kdekoli, určitě je v pořádku.
Už jsou to tři dny.
-Lloyde, něco se určitě stalo. -Říkala, že bude chvíli pryč.
Tohle je chvíle.
-Co by mohla dělat? -Nevím.
Ale ať je to cokoli, očividně je to důležitý.
Zpomal. Něco je špatně.
Co je?
Vypadá to, že zastavila.
Připrav se.
Pojď.
Mrkni na to.
Chladič je v háji.
Jo. Hledá vodu.
Ty mrcho! Za tohle mi zaplatíš.
Podívej, co jsi mi udělala.
Copak ses úplně zbláznila?
Pamatuješ si, co ti tehdy moje matka řekla?
Kdy? O čem to mluvíš?
Hele...
Jak zněla její poslední slova?
Prosím, přestaň.
Zavolej sanitku. Vždyť vykrvácím.
Řekni mi, co řekla!
Tvoje matka spáchala sebevraždu.
Neměl jsem s tím nic společnýho.
Jsi zmatená. Jasný?
Vnímej můj hlas.
Soustřeď se na cíl.
Prosím, polož ten luk.
Cítíš sílu toho šípu?
Kdykoli ji ucítíš, budeš vědět, že jsem s tebou.
Řekla ti, že si pro tebe jednou někdo přijde.
Tak jsem tady.
Ne!
Kdy jsi naposledy něco snědl?
-Nemám hlad. -Musíš se najíst.
Pojď. Něco si dáme.
Tak dobře.
Co je? Co se děje?
Marcusi?
Moje oči.
-Já vidím. -Cože?
Ahoj.
Vidíš?
Jo.
Díkybohu.
Ty jsi...
Děkuju. Mockrát ti děkuju.
Dineo, jen chci, abys věděla...
Nemůžu uvěřit, že jsi to dokázala.
To je neuvěřitelný.
Mám vás rád.
Víte co? Tvoříme skvělý tým.
-Ano. -Jo.
-Tvoříme. -Tvoříme.
Myslím, že bychom to měli oslavit.
-To bychom měli. -Jo.
Dobře. Tak pojďme.
Hele, Marcusi. Máš u sebe peníze, viď?
-Jasně, kámo. -Dobrý.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
Co je to velký překvapení? Už mi to řekněte.
Ne. Ještě ne.
Jsou to peníze? Nebudu lhát. Peníze by byly úžasný.
Něco lepšího než peníze.
To není možný.
Jediná věc lepší než peníze je víc peněz.
Lloyde, zmlkni už, prosím.
Musíme ti říct něco moc důležitýho.
To překvapení je informace.
-Sehnali jste mi vědomosti... -Lloyde, mlč.
Prosím.
Obvolala jsem pár kontaktů,
jestli by se dala tvoje matka vystopovat.
Ale nešlo to.
Měl jsi pravdu. Není o ní žádný záznam.
Říkal jsem vám, že je konec. Už ji nechci najít.
Ne. Nech ji domluvit.
Pak jsem ale zkusila hledat jinak.
Jeden můj známý prověřil tvoji DNA
a něco se objevilo.
Něco, co ti změní život.
Počkej. O čem to mluvíš? Co se objevilo?
Ne co, Lloyde, ale kdo.
Tak jo. O co tady jde?
Kdo to je?
Tohle je tvoje sestra.
Co?
Překvapení.
Ahoj.
Já jsem Reyana.
-Já jsem Lloyd. -Já vím.
Takže ty jsi moje sestra?
Taky jsem to netušila.
Jsi mnohem hezčí než já.
-Promiň, nevím, co říct. -Já taky ne.
Jako by jeden už tak nestačil.
Překlad titulků: Terkas
Kreativní dohled: Tereza Němcová