‫בסדר.‬
‫בואו נתחיל שוב, הפעם עם התשובה הנכונה.‬
‫איפה הוא?‬
‫כמו שאמרתי, אני לא יודעת.‬
‫באמת?‬
‫כי אם זו האמת,‬
‫עדיף לי כבר ללחוץ על ההדק ולסיים את היום.‬
‫עדיף.‬
‫בחייך. היא אומרת את האמת, בסדר? בבקשה.‬
‫מקסים! החבר שלך מתעצבן.‬
‫טוב, אולי אם לא אכפת לך מהחיים שלך,‬
‫אולי אכפת לך מהחיים שלו‬
‫רק קצת יותר.‬
‫לא! זו ירייה קטלנית. זו בהחלט ירייה קטלנית!‬
‫בהחלט. ספירה לאחור!‬
‫למה שלא נספור לאחור?‬
‫כולם אוהבים ספירה לאחור.‬
‫- שלוש... - לעזאזל!‬
‫...שתיים, אחת.‬
‫בום!‬
‫זה בסדר, חתיך.‬
‫למרבה המזל, אני מכיר את המשפחה הזו,‬
‫והם חבר'ה עקשנים מאוד.‬
‫מה זה?‬
‫קוראים לזה "רוק השטן".‬
‫זה מגיע מעץ באוגנדה.‬
‫אחרי שלקחת את זה, זה כמעט בלתי אפשרי שתשקר.‬
‫נכון, דינאו?‬
‫אני לא יודעת. אתה המומחה לשקרים.‬
‫אתם מבינים, אקין ואבא שלי עשו עסקים ביחד‬
‫עד שכל הכסף שלהם נעלם.‬
‫הוא פשוט נעלם.‬
‫אבל הוא לא יודע על זה כלום. זאת תעלומה.‬
‫אם מדברים על תעלומות...‬
‫למה שלא נחשוף את תעלומת הפסל הנסתר?‬
‫- לא. - כן.‬
‫זהו זה. סיימתי.‬
‫עכשיו עלינו רק לחכות ולראות אם תשרדו.‬
‫סליחה, שכחתי לציין. יש כמה תופעות לוואי קלות.‬
‫כשל רב-מערכתי קטסטרופלי‬
‫ולאחר מכן מוות בייסורים קשים.‬
‫אבל אל תדאגו,‬
‫יש לי הרגשה ממש טובה לגביכם.‬
‫אל תוציאו מילה,‬
‫אני אחזור לכאן ו...‬
‫אתם יודעים, אירה לכם בפרצוף.‬
‫מה?‬
‫הבאנו את המשלוח שלך. איפה אתה רוצה את הצמחים?‬
‫לא אכפת לי. פשוט תזדרזו.‬
‫אני עוזב בקרוב.‬
‫בסדר. אין בעיה.‬
‫אולי מתחת לעצים שם.‬
‫איזה חלק של "לא אכפת לי" אתה לא מבין, אדוני?‬
‫אתה קצת איטי?‬
‫כן.‬
‫קדימה.‬
‫חבר'ה, כמעט הצלחתי לשחרר את היד.‬
‫זה מוזר כל כך.‬
‫אני לא מרגיש את השפתיים שלי. זה רע?‬
‫הדם שלך מתחיל להתעבות.‬
‫אתה בטח חוטף שבץ.‬
‫למה שתגידי לי את זה?‬
‫כי שאלת.‬
‫- זה באמת נסיוב אמת? - לויד,‬
‫אני צריך שתשכח מהשפתיים שלך לשתי שניות.‬
‫אנחנו צריכים לצאת מכאן, כי אני חושש שאם הוא יחזור‬
‫אני אקבל שלשול נפיץ,‬
‫- ואני לא רוצה שדינאו תראה את זה. - אני בהחלט לא רוצה.‬
‫גם אני לא.‬
‫- שלום, צוות. מה שלומנו? - איום ונורא.‬
‫אני חוטף שבץ, ומרקוס עומד לחרבן על עצמו.‬
‫בסדר. זה טוב.‬
‫- מה איתך, אהובתי? - אני בסדר.‬
‫אני מנסה להבין איך אפגע בך.‬
‫מצוין. אז בואי נגיע לעיקר ותגידי לי איפה הפסל.‬
‫את יודעת שאת רוצה לספר לי. אל תילחמי בזה.‬
‫הוא למעלה, אבל אתה לא תקבל אותו.‬
‫באמת? ולמה זה?‬
‫כי אתה עומד לחטוף מכה באמצעות את.‬
‫תפסיק! תעזוב אותו לנפשו.‬
‫בלי להעליב, אבל אי פעם החזקת אקדח בעבר?‬
‫תשתוק!‬
‫הייתי שותק, אבל לא נראה לי שתלחץ על ההדק,‬
‫אלא שתשתין על עצמך.‬
‫אמרתי, "תשתוק".‬
‫תירה בו, מרקוס.‬
‫כן, תירה בו.‬
‫קדימה.‬
‫אתה לא תהרוג אותי.‬
‫אין לך אומץ ללחוץ על ההדק.‬
‫- אל תביט בה. תביט בי. - אל תבחן אותי.‬
‫זה היה רק חלום. אנחנו בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫מצטערת, הייתי צריכה לדעת,‬
‫אין כזה דבר נסיוב אמת.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן, אני בסדר. אני פשוט...‬
‫- אני לא מאמין שעשיתי את זה. - היי.‬
‫אתה יודע מה? עשית את הדבר הנכון,‬
‫ואנחנו נדבר על זה ברגע שתשחרר אותנו לחופשי.‬
‫יש לי לחץ בחזה, אז אם תוכל כבר...‬
‫הסכין שלי בתיק מאחורי הספה.‬
‫כן. בסדר.‬
‫כן, בטח.‬
‫- את בסדר? - כן. אני בסדר. אתה?‬
‫כן. כן, אני בסדר.‬
‫רק לשם ההבהרה, אני לא חוטף שבץ, נכון?‬
‫- לא. - בסדר. טוב.‬
‫בחלומות‬
‫אתה יודע מה אני לא מבין?‬
‫היינו בני ערובה רק לפני כמה שעות, ועכשיו היא ישנה כמו חתלתולה.‬
‫איך זה אפשרי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫היי, אתה צריך להפסיק.‬
‫- להפסיק מה? - להתבוסס בזה.‬
‫- הוא לא היה אמיתי. - הוא היה אמיתי מבחינתי.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל עשית את הדבר הנכון, גבר.‬
‫כשכל זה ייגמר, אתה תקבל הרבה סקס.‬
‫אני מת שתראה את קופסת הקסמים שלי.‬
‫היא תדהים אותך.‬
‫לא תחזור להיות אותו אדם.‬
‫חכה.‬
‫לא כדאי שנחזור? כלומר, אמרת שזה קרוב.‬
‫לא, לא, מרקוס.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫זה שם.‬
‫אתה תיהנה כל כך. אני מבטיח לך.‬
‫טוב, ניסיתי. אם אתה לא רוצה ליהנות,‬
‫אולי תוכל פשוט לחזור לבית הספר?‬
‫זה המקום שבו הכיף מת.‬
‫אני אלך לבד ואיהנה בעצמי.‬
‫בסדר?‬
‫בוא נחזור.‬
‫לא, לא!‬
‫אני רוצה לשחק איתך!‬
‫לך מכאן.‬
‫את יודעת, זה מאוד לא מנומס להיכנס לבית של מישהו‬
‫בלי לקבל הזמנה.‬
‫אבל עכשיו שאת כאן,‬
‫נוכל ליהנות קצת.‬
‫את אוהבת‬
‫קסמים מתוחכמים?‬
‫כי אני עושה את הקסמים הטובים ביותר!‬
‫אז את חושבת שאת יכולה לרמות אותי?‬
‫קרנבל הליצנים של רד‬
‫טוב, יש דבר אחד שאת צריכה לדעת.‬
‫אף פעם לא מנצחים את הליצן!‬
‫את בקרקס שלי עכשיו!‬
‫את בסדר? מה יש?‬
‫מה לא בסדר?‬
‫אני יודעת מי מגיע.‬
‫- זה לא טוב. - מי זה?‬
‫- אל תזוזו. - לעזאזל.‬
‫- מה זה? - פשוט תישארו רגועים.‬
‫דינאו.‬
‫קרנבל - לילה אחד בלבד! כרטיס בודד‬
‫תגידי לי שלא נעקוב אחריו?‬
‫אתה לא חייב.‬
‫זה "רד"?‬
‫כן.‬
‫חבר'ה? חבר'ה, מי זה רד?‬
‫חבר'ה!‬
‫הוא בחור משוגע שגר מאחורי בית הספר שלנו,‬
‫והוא היה מתלבש כמו ליצן.‬
‫כמה משוגע הוא היה?‬
‫הוא הרג שישה אנשים, כולל שלושה ילדים.‬
‫בסדר. נצטרך כלי נשק רציניים בשביל זה.‬
‫הם לא יעזרו לנו.‬
‫לא הפעם.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כרטיסים‬
‫אז זה בכלל לא מפחיד.‬
‫פשוט תישארו רגועים.‬
‫בלי להעליב, דינאו, אבל המוח שלך מאוד, מאוד אפל.‬
‫כן. אני יודעת.‬
‫קרנבל הליצן המאושר של רד‬
‫שלום, דינאו.‬
‫נחמד מצידך להצטרף אליי.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫את מה שתמיד רציתי, דינאו.‬
‫לשחק איתך.‬
‫את רוצה לראות קסם מתוחכם?‬
‫הבאתי את קופסת הקסמים שלי.‬
‫אתה כבר מת, חתיכת יצור.‬
‫אני כבר לא מפחדת ממך.‬
‫באמת?‬
‫אז למה את ממשיכה לחלום עליי‬
‫אחרי כל השנים האלה?‬
‫כיוון שאת אוהבת אותי?‬
‫שאת רוצה להתחתן איתי?‬
‫הגיע הזמן שנשחק.‬
‫את מוכנה?‬
‫ברוכים הבאים למופע המרכזי.‬
‫התבגרת מאוד. איזו ילדה גדולה את.‬
‫לויד, תקשיב לי. אנחנו צריכים לצאת מכאן.‬
‫כן. בסדר.‬
‫- מוכן? - כן.‬
‫איך אתה עושה את זה?‬
‫אחי, אני מצטער. אני לא מסוגל.‬
‫את יודעת למה אני מיוחד כל כך?‬
‫לך תזדיין.‬
‫כיוון שכל הקסמים המתוחכמים שלי הם אמיתיים.‬
‫לעזאזל!‬
‫אולי זאת.‬
‫קרוב!‬
‫חכה. אחי, אני כזה אידיוט.‬
‫מה?‬
‫הסכין. היא עדיין עליי.‬
‫טוב, נהדר.‬
‫- בסדר. - אלוהים.‬
‫אני עומד להקיא.‬
‫פגעתי בך.‬
‫פגעתי בך כמו שצריך.‬
‫את טעימה מאוד.‬
‫כעת, על כל הקופה.‬
‫לא!‬
‫אתה מנסה להרוג אותי בקרנבל שלי?‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬
‫גמרתי לחלום עליך.‬
‫זה היה קסם מתוחכם.‬
‫- אתה בסדר? - כן.‬
‫- את? - אני בסדר.‬
‫זה רק שפשוף.‬
‫לויד.‬
‫אל תתייחסו אליי. אני בסדר.‬
‫רק יש לי קצת בחילה.‬
‫אלוהים! יודעים מה?‬
‫אני חוזר בי. זה היה רעיון נורא.‬
‫אחי.‬
‫זה מגעיל.‬
‫זה בשיער שלך.‬
‫- כן. בואו נוריד אותו. - כן.‬
‫אתה יודע מה למדתי במהלך השנים?‬
‫שאנשים מתפקדים טוב יותר כשיש להם מה להפסיד.‬
‫- מוכנה? - כן.‬
‫- זה בסדר? - כן.‬
‫זה היה מגעיל כל כך.‬
‫הקיא לא אמור לעלות לאף שלך, הוא אמור לצאת ממך.‬
‫תקשיבו, תודה שהצלתם אותי, חבר'ה.‬
‫אני באמת מצטערת שגרמתי לכם לעבור את כל זה.‬
‫לא. תשכחי מזה.‬
‫כלומר, אם חושבים על זה,‬
‫היינו חייבים לעזור לך בשלב מסוים, נכון?‬
‫הכול רק מתמטיקה,‬
‫והסתברות ו...‬
‫אוי, לא!‬
‫בוקר טוב, אבא.‬
‫היי, ילדונת.‬
‫הבת שלי.‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫הזיכרונות חוזרים.‬
‫- באמת? - זה נפלא כל כך.‬
‫החלומות שאני חולם, בתי.‬
‫הם מציאותיים כל כך.‬
‫אלו חדשות נהדרות.‬
‫בדיוק, ילדה שלי.‬
‫מה הרופאים אומרים?‬
‫- הם בדקו אותך? - הם צריכים לעשות עוד כמה בדיקות,‬
‫אבל אין שום זכר למחלה הזאת.‬
‫הם לא מבינים את זה.‬
‫גם אני לא.‬
‫אבא, אני אספר לך הכול. פשוט...‬
‫לא כרגע.‬
‫- אתה סומך עליי? - ברור שאני סומך עלייך, בתי.‬
‫גם אם‬
‫זה משהו‬
‫שאני לא יודע עליו,‬
‫תבטיחי לי, בתי,‬
‫שאת לא בצרות.‬
‫אל תדאג, אבא. אני בסדר.‬
‫אבל אני צריכה לעזוב לזמן מה.‬
‫למה?‬
‫אתה זוכר את החבר שלי, מרקוס?‬
‫אני זוכר אותו.‬
‫הוא עזר לי.‬
‫עכשיו הוא זקוק לעזרתי.‬
‫תחזרי בקרוב.‬
‫יש לנו הרבה במה להתעדכן.‬
‫אני יודעת.‬
‫אני לא יכולה לחכות.‬
‫הבאתי לך משהו.‬
‫בתי.‬
‫אני מתגעגעת אליה.‬
‫גם אני.‬
‫אני אוהבת אותך, אבא.‬
‫ילדונת...‬
‫את תמיד בליבי.‬
‫אני אזוז.‬
‫אני אשלח הודעה כשאגיע לשם.‬
‫שמור על עצמך, אבא.‬
‫מי ייתן ואלוהים והאבות הקדמונים יהיו איתך.‬
‫דינאו, דינאו.‬
‫קדימה.‬
‫אם לא תגיד לי איפה המקום הזה,‬
‫אני אלך לבקר את הבת שלך‬
‫ואמלא אותה בחורים.‬
‫אתה מבין?‬
‫ואם אתה חושב שאני לא מסוגל,‬
‫תן לי לספר לך משהו על אשתך הקטנה והיפה.‬
‫זוכר אותה?‬
‫אני הייתי זה שגרם לה לקפוץ.‬
‫כן.‬
‫כמעט הגיע הזמן.‬
‫אני לחוץ מדי. אני הולך להשתין.‬
‫אני אחזור.‬
‫תודה.‬
‫אני שמחה שבאת איתי.‬
‫כמובן.‬
‫הלוואי שהיינו יכולים לעשות יותר.‬
‫כבר עשיתם מספיק.‬
‫מרקוס...‬
‫אני צריכה להתוודות.‬
‫הטרמיטים האלה,‬
‫בן הדוד שלי היה יכול לעזור לי איתם.‬
‫זה היה רק תירוץ כדי לראות אותך שוב.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫היו לי רגשות כלפיך במשך הרבה מאוד זמן.‬
‫מאז שהיינו ילדים.‬
‫לא סיפרתי לך‬
‫כי אחרי שאימא שלי מתה,‬
‫כל עולמי התפרק,‬
‫והייתי במסלול רע במשך כל כך הרבה זמן‬
‫ולא רציתי לגרור אותך אליו.‬
‫היית צריכה לספר לי.‬
‫יכולתי להיות שם ולעזור או משהו.‬
‫למען האמת, אני שמחה שלא סיפרתי לך.‬
‫הייתי מסבכת הכול.‬
‫אבל אולי כבר לא.‬
‫אני מכיר את הפחד שלך.‬
‫בואי אל תוך האפלה.‬
‫אימא.‬
‫אימא!‬
‫תחכי, בבקשה. אני מתחננת בפנייך.‬
‫אני יודעת שכואב לך מאוד.‬
‫אני יכולה לעזור לך.‬
‫אימא, בבקשה, פשוט תרדי למטה‬
‫ותבואי איתי.‬
‫הייתי רק ילדה, אימא.‬
‫למה לא הספקתי לך, אימא?‬
‫למה לא אהבת אותי מספיק כדי להישאר ולהילחם?‬
‫אימא!‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫- אני לא אגיד מילה. נשבעת. - באמת?‬
‫אז פשוט לא תספרי כלום? זה יהיה הסוד הקטן שלנו?‬
‫כן.‬
‫לא! לא, תעזוב אותה!‬
‫קדימה! כן!‬
‫הוא לא שלך.‬
‫אתה בא איתי, יפהפה.‬
‫מה לגבי הכסף?‬
‫הוא כבר יודע שהוא נגנב. הוא פשוט...‬
‫הוא פשוט לא יודע שזה היית אתה.‬
‫הוא לא צריך לגלות לעולם.‬
‫אני באמת רוצה להאמין לך.‬
‫אני רוצה, אבל תביני, אני יודע שתלשיני עליי בשנייה שאתן לך ללכת.‬
‫אז את מבינה, את ואני, זה נגמר.‬
‫את יודעת מה את צריכה לעשות.‬
‫לא.‬
‫לא, אקין, אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫אני לא אעזוב את דינאו. היא רק ילדה.‬
‫- אני לא מסוגלת. - תקשיבי.‬
‫בקשב רב.‬
‫או שתקפצי או שאני אתקע לך כדור בראש,‬
‫ואז אסע לבית שלך‬
‫ואעשה אותו דבר לפרחחית שלך.‬
‫את יודעת שאעשה את זה.‬
‫אתה חושב שאי אפשר לגעת בך,‬
‫אבל יום אחד‬
‫מישהו יגיע אליך.‬
‫לא!‬
‫אימא!‬
‫אני תמיד,‬
‫אני תמיד מקבל את מבוקשי, מותק.‬
‫את נראית בדיוק כמו אימא שלך.‬
‫כן.‬
‫תמסרי לה דרישת שלום.‬
‫עצור!‬
‫מי אתה, לכל הרוחות?‬
‫מה הקטע של חוסר הכבוד, חבר?‬
‫למה שלא תניח את האקדח‬
‫ונוכל לדבר על זה כמו ג'נטלמנים?‬
‫לעזאזל.‬
‫אני מבין שאתה מסרב.‬
‫זה רעיון גרוע, חבר.‬
‫תסמוך עליי. אתה לא רוצה אותי כאויב שלך!‬
‫תתרחק מזה כל עוד אתה יכול. כן?‬
‫דינאו. דינאו?‬
‫דינאו?‬
‫אלוהים.‬
‫- אבא? - ילדתי.‬
‫- מה אתה עושה כאן, אבא? - ידעתי שאת בצרות.‬
‫- ילדונת. - אבא.‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה צריך להפסיק.‬
‫לא משנה איפה היא, היא בטח בסדר.‬
‫עברו שלושה ימים.‬
‫- לויד, משהו רע קרה. - היא אמרה שהיא תיעדר לזמן מה.‬
‫זה זמן מה.‬
‫- מה כבר היא יכולה לעשות? - אני לא יודע.‬
‫אבל מה שזה לא יהיה, ברור שזה חשוב.‬
‫תאט. משהו לא בסדר.‬
‫מה יש?‬
‫נראה שהיא עצרה בצד.‬
‫תתכונן.‬
‫בוא נלך.‬
‫תבדוק אותו.‬
‫הרדיאטור התקלקל.‬
‫כן. היא מחפשת מים.‬
‫כלבה שכמותך! את תשלמי על זה.‬
‫תראי מה עשית לי.‬
‫השתגעת לחלוטין?‬
‫אתה זוכר מה אימי אמרה לך באותו יום?‬
‫באיזה יום? על מה את מדברת?‬
‫תקשיבי...‬
‫מה היו מילותיה האחרונות?‬
‫בבקשה, תפסיקי.‬
‫תתקשרי לאמבולנס. אני אדמם למוות.‬
‫תגיד לי מה היא אמרה!‬
‫אימא שלך התאבדה.‬
‫לא היה לי שום קשר לזה.‬
‫את מבולבלת. כן?‬
‫פשוט תקשיבי לקול שלי.‬
‫תתמקדי במטרה.‬
‫בבקשה, תניחי את הקשת.‬
‫את מרגישה את כוחו של החץ?‬
‫בכל פעם שתרגישי אותו, תדעי שאני איתך.‬
‫היא אמרה לך שיום אחד מישהו יגיע אליך.‬
‫הנה אני.‬
‫לא!‬
‫מתי אכלת משהו בפעם האחרונה?‬
‫- אני לא רעב. - אתה חייב לאכול.‬
‫קדימה. בוא נאכל משהו.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫מה זה? מה הבעיה?‬
‫מרקוס?‬
‫העיניים שלי.‬
‫- אני יכול לראות. - מה?‬
‫היי.‬
‫אתה יכול לראות?‬
‫כן.‬
‫תודה לאל.‬
‫את...‬
‫תראי, תודה. תודה רבה.‬
‫דינאו, אני רק רוצה שתדעי...‬
‫אני לא מאמין שעשית את זה.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫אני אוהב אתכם.‬
‫אתם יודעים מה? אנחנו צוות נהדר.‬
‫- כן. - כן.‬
‫- נכון. - נכון.‬
‫אני חושב שצריך ללכת לחגוג.‬
‫- צריך. - כן.‬
‫טוב. קדימה, בואו נלך.‬
‫היי, מרקוס. יש לך קצת כסף, נכון?‬
‫- בטח, חבר. - טוב.‬
‫שלושה חודשים לאחר מכן‬
‫טוב, אז מה ההפתעה הגדולה? פשוט תגידו לי.‬
‫לא. עדיין לא.‬
‫זה כסף? לא אשקר. כסף יהיה מדהים.‬
‫זה טוב יותר מכסף.‬
‫זה בלתי אפשרי,‬
‫כי הדבר היחיד שטוב יותר מכסף הוא יותר כסף.‬
‫לויד, פשוט תפסיק לדבר, בבקשה.‬
‫יש לנו משהו חשוב מאוד לספר לך.‬
‫ההפתעה שלי היא מידע.‬
‫- הבאתם לי ידע... - לויד, תשתוק.‬
‫בבקשה.‬
‫אז פניתי לכמה מאנשי הקשר שלי‬
‫כדי לראות אם נוכל לאתר את אימא שלך,‬
‫אבל לא הצלחתי.‬
‫צדקת. אין שום תיעוד שלה.‬
‫אמרתי לכם שזה נגמר. אני כבר לא רוצה למצוא אותה.‬
‫לא. תן לה לסיים.‬
‫אבל אז ניסיתי חיפוש נוסף,‬
‫וחבר שלי הריץ את הדנ"א שלך‬
‫ומשהו צץ.‬
‫משהו שישנה את חייך.‬
‫רגע. על מה את מדברת? מה עלה?‬
‫זה לא מה שעלה, לויד, אלא מי.‬
‫בסדר. מה קורה?‬
‫מי זאת?‬
‫זאת אחותך.‬
‫מה?‬
‫הפתעה.‬
‫היי.‬
‫אני רייאנה.‬
‫- אני לויד. - אני יודעת.‬
‫אז את אחותי?‬
‫גם לי לא היה מושג.‬
‫את הרבה יותר יפה ממני.‬
‫- סליחה, אני לא יודע מה לומר. - גם אני.‬
‫אלוהים, כאילו לא היה קשה מספיק עם אחד מהם.‬
‫תרגום כתוביות: טל מלכה‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬