Okej.
Vi börjar om, med rätt svar den här gången.
Var är den?
Som sagt så vet jag inte.
Inte?
För om det är sanningen
kan jag lika gärna bara trycka av.
Det är lika bra.
Kom igen. Hon berättar sanningen. Snälla!
Gulligt! Din pojkvän är upprörd.
Om du inte bryr dig om ditt eget liv
kanske du bryr dig om hans
lite mer.
Nej! Det är ett dödande skott. Det är det!
Absolut. Nedräkning!
Ska vi räkna ner?
Alla älskar en nedräkning.
-Tre... -Fan!
...två, ett.
Pang!
Det är okej, snygging.
Tur nog känner jag den här familjen.
Och de är envisa rackare.
Vad är det?
Det kallas för djävulsspott.
Det kommer från ett träd i Uganda.
När man fått i sig det är det nästan omöjligt att ljuga.
Eller hur, Dineo?
Inte vet jag. Du är experten.
Akin och min far gjorde affärer
tills alla deras pengar försvann.
De bara försvann.
Men han vet inget om det. Ett mysterium.
På tal om mysterier...
Ska vi avslöja mysteriet med den gömda statyn?
-Nej. -Jo.
Så ja. Färdigt.
Nu får vi vänta och se om ni överlever.
Jag glömde att säga det. Det finns mindre biverkningar.
Katastrofal organsvikt,
följt av en plågsam och långsam död.
Men ingen fara.
Ni känns som vettiga typer.
Håll käften,
annars kommer jag tillbaka och...
Ni vet, skjuter er i ansiktet.
Vad?
Vi har din leverans. Var vill du ha växterna?
Jag bryr mig inte. Skynda dig bara.
Jag ska snart gå.
Okej. Inga problem.
Kanske under träden där.
Vilken del av "Jag bryr mig inte" förstår du inte?
Är du lite slö?
Ja.
Kom igen.
Jag kan nästan få loss handen.
Det är så konstigt.
Jag känner inte mina läppar. Är det dåligt?
Ditt blod börjar tjockna.
Du får förmodligen en stroke.
Varför säger du så?
För att du frågade.
-Är det ett sanningsserum? -Lloyd.
Glöm dina läppar i två sekunder.
Vi måste ut, för om han kommer tillbaka
får jag sprutdiarré.
-Dineo ska inte behöva se det. -Det vill jag inte.
Inte jag heller.
-Hallå på er. Hur är läget? -Uselt.
Jag har fått en stroke och Marcus skiter nästan på sig.
Okej. Bra.
-Du då, stumpan? -Jag mår bra.
Jag försöker reda ut hur du ska skadas.
Toppen. Då kommer vi till saken och så säger du var statyn är.
Du vet att du vill berätta. Kämpa inte emot.
Den är på övervåningen, men du tar dig inte dit.
Varför inte?
Du kommer att bli träffad av en spade.
Stopp! Lämna honom ifred.
Har du hanterat ett vapen förut?
Håll käften!
Gärna, men du kommer inte trycka på avtryckaren.
Du pissar nästan på dig.
"Håll käften", sa jag.
Skjut honom, Marcus.
Ja, skjut honom.
Se så.
Du tänker inte döda mig.
Du har inte stake nog.
-Titta på mig. -Testa mig inte.
Det var bara en dröm. Vi är okej.
Okej.
Förlåt, jag borde ha vetat.
Sanningsserum finns inte.
Är du okej?
Jag är okej. Jag bara...
-Tänk att jag gjorde det. -Du.
Vet du vad? Du gjorde rätt.
Och vi pratar om det så fort du släppt oss fria.
Min bröstkorg känns spänd, så om du kunde...
Kniven är i väskan bakom soffan.
Ja. Okej.
Visst.
-Är det bra? -Jag mår okej. Du?
Jadå. Helt okej.
Jag har väl inte fått en stroke?
-Nej. -Okej. Bra.
Jag fattar inte.
För några timmar sen var vi gisslan, och nu sover hon som ett barn.
Hur är det möjligt?
Jag vet inte.
Du måste sluta.
-Med vadå? -Att tänka på det.
-Han var inte verklig. -Jo, för mig.
Jag vet.
Men du gjorde rätt.
När allt är över får du massor av sex.
Jag längtar efter att få visa min magiska låda.
Du kommer att häpna.
Du blir aldrig densamma igen.
Vänta.
Borde vi inte gå tillbaka? Du sa ju att det var nära.
Nej, nej, Marcus.
Vi är nästan där.
Det är där borta.
Du kommer att ha så kul. Jag lovar.
Jag försökte i alla fall. Om du inte vill
ska du kanske tillbaka till skolan?
Det är där det roliga dör.
Jag går själv och gör allt det roliga.
Okej?
Vi går tillbaka.
Nej, nej!
Jag vill leka med dig!
Du går den vägen.
Det är väldigt oförskämt att komma hem till någon
utan att vara inbjuden.
Men nu när du är här
kan vi ha lite kul.
Gillar du
knepiga knep?
För jag gör de bästa tricken!
Tror du att du kan lura mig?
REDS KARNEVAL
Det finns en sak du bör veta.
Ingen slår någonsin clownen!
Du är i min cirkus nu!
Är du okej?
Vad är fel?
Jag vet vem som kommer.
-Det är illa. -Vem?
-Rör er inte. -Fan!
-Vad är det där? -Lugn.
Dineo.
KARNEVAL - FÖR EN KVÄLL! ENTRÉ FÖR EN
Säg att vi inte ska följa honom?
Ni behöver inte.
Är det Red?
Ja.
Hörni? Vem är Red?
Hörni!
Det var en galning som bodde bakom vår skola.
Han klädde ut sig som clown.
Hur galen?
Han dödade sex, inklusive tre barn.
Okej. Vi behöver rejäla vapen för det här.
Det hjälper oss inte.
Inte den här gången.
Vad menas med det?
BILJETTER
Det är inte alls läskigt.
Var bara lugn.
Inget illa ment, Dineo, men du har ett mörkt sinne.
Ja. Jag vet.
REDS GLADA CLOWN-KARNEVAL
Hej, Dineo.
Vad trevligt att du kommer.
Fan.
Vad vill du?
Samma som jag alltid velat.
Att leka med dig.
Vill du se ett knepigt knep?
Jag har min magiska låda med mig.
Du är död, ditt freak.
Jag är inte rädd för dig mer.
Verkligen?
Varför fortsätter du då att drömma om mig
efter alla dessa år?
Är det för att du älskar mig?
Vill du gifta dig med mig?
Dags för oss att leka.
Redo?
Välkommen till den stora föreställningen!
Du är ju vuxen. Vilken stor tjej du blivit.
Lloyd, lyssna. Vi måste härifrån.
Ja. Okej.
-Redo? -Japp.
Hur gör du det?
Jag är ledsen. Jag kan inte.
Vet du varför jag är så speciell?
Kyss mig i häcken.
Alla mina knepiga knep är verkliga.
Helvete!
Kanske den här gången.
Nära!
Vänta. Vilken idiot jag är.
Va?
Kniven. Jag har kvar den.
Okej, bra.
-Okej. -Gud!
Jag mår illa.
Jag fick dig.
Jag fick dig ordentligt.
Du är läcker.
Och för hela potten.
Nej!
Försöker du döda mig på min egen karneval?
Vem tror du att du är?
Jag har drömt färdigt om dig.
Det var ett knepigt knep.
-Är du okej? -Ja.
-Du? -Jag mår bra.
Bara en skråma.
Lloyd!
Bry er inte om mig. Jag mår bra.
Jag mår bara lite illa.
Herregud! Vet ni?
Jag tar tillbaka det. Det var en usel idé.
Fan.
Vad äckligt.
Du har det i håret.
-Ja. Vi tar ner honom. -Ja.
Vet du vad jag har lärt mig genom åren?
Hur mycket bättre man presterar när något står på spel.
-Redo? -Ja.
-Var det okej? -Ja.
Det var så äckligt.
Spyor ska inte gå upp i näsan. De ska komma ut.
Tack för att ni räddade mig.
Jag är ledsen att ni fick gå igenom det.
Glöm det bara.
Om man tänker efter
var vi väl tvungna att hjälpa någon gång.
Allt är bara matematik
och sannolikhet och...
Nej!
God morgon, pappa.
Hej, flicka lilla.
Min dotter.
Hur mår du?
Minnena kommer tillbaka.
-Gör de? -Det är underbart.
Drömmarna som jag drömmer.
De är så verkliga.
Vilka fina nyheter.
Exakt, älskling.
Vad säger läkarna?
-Har de testat dig? -De måste göra några fler tester.
Men det finns inga tecken på sjukdom.
De förstår det inte.
Inte jag heller.
Pappa, jag ska berätta allt, men...
Inte just nu.
-Litar du på mig? -Naturligtvis, min dotter.
Även om
det är något
som jag inte vet om.
Lova mig, min dotter,
att du inte är i fara.
Ingen fara, pappa. Jag är okej.
Men jag måste iväg ett tag.
Varför då?
Minns du min vän Marcus?
Jadå.
Han hjälpte mig.
Nu behöver han min hjälp.
Kom tillbaka snart.
Vi har mycket att ta igen.
Jag vet.
Jag längtar.
Jag tog med mig något.
Mitt barn.
Jag saknar henne.
Jag med.
Jag älskar dig, pappa.
Flicka lilla...
Du är alltid i mitt hjärta.
Jag måste gå.
Jag meddelar dig när jag är framme.
Ha det bra, pappa.
Må Gud och förfäderna vara med dig.
Dineo, Dineo.
Då så.
Om du inte berättar var den här platsen är,
ska jag besöka din dotter
och fylla henne med hål.
Förstått?
Om du inte tror att jag gör det
ska jag säga något om din fina lilla fru.
Minns du henne?
Jag fick henne att hoppa.
Ja.
Det är snart dags.
Jag är för nervös. Jag ska kissa.
Strax tillbaka.
Tack.
Jag är glad att du följde med.
Naturligtvis.
Om det bara fanns mer vi kunde göra.
Du har redan gjort nog.
Marcus...
Jag har en bekännelse.
De där termiterna
kunde min kusin ha hjälpt mig med.
Det var bara en ursäkt för att se dig.
Verkligen?
Ja.
Jag har haft känslor för dig länge.
Ända sedan vi var barn.
Jag sa det inte till dig
för att efter att min mamma dog,
rasade hela min värld samman,
och jag var illa däran länge.
Jag ville inte dra in dig i det.
Du borde ha sagt något.
Jag hade kunnat hjälpa dig.
Ärligt talat är jag glad att jag inte sa något.
Det hade rört till saker.
Men kanske inte längre.
Jag känner din rädsla.
Kom in i mörkret.
Mamma.
Mamma!
Vänta. Jag ber.
Jag vet att du har mycket ont.
Jag kan hjälpa dig.
Mamma, snälla, klättra bara ner
och följ med mig.
Jag var bara ett barn, mamma.
Varför räckte jag inte för dig, mamma?
Varför älskade du mig inte tillräckligt för att stanna kvar och kämpa?
Mamma!
Okej.
Vad?
-Jag säger inte ett ord. -Verkligen?
Ska du bara hålla tyst, då? Blir det vår lilla hemlighet?
Ja.
Nej! Låt henne vara!
Kom igen! Ja!
Du får den inte.
Du kommer med mig, vackra du.
Pengarna, då?
Han vet redan att de var stulna. Han bara...
Han vet bara inte att det var du.
Han behöver aldrig veta.
Jag vill verkligen tro dig.
Men jag vet att du skvallrar så fort jag släpper dig.
Så det här med oss är över.
Du vet vad du måste göra.
Nej.
Nej, Akin, jag kan inte.
Jag lämnar inte Dineo. Hon är bara ett barn.
-Jag kan inte. -Lyssna.
Väldigt noga.
Hoppa, eller så skjuter jag dig i skallen
och så kör jag hem till dig
och gör detsamma med din unge.
Du vet att jag gör det.
Du tror att du är oberörbar.
Men en dag,
kommer någon att ta dig.
Nej!
Mamma!
Jag får alltid...
det jag vill ha, stumpan.
Du ser precis ut som din mamma.
Ja.
Hälsa henne.
Sluta!
Vem är du, för fan, va?
Vad är det med friheterna?
Lägg ner pistolen
så pratar vi om det som folk.
Helvete.
Jag tar det som ett nej.
Det här är en dålig idé.
Lita på mig. Du vill inte ha mig som din fiende!
Gå medan du kan. Okej?
Dineo. Dineo?
Dineo?
Herregud.
-Pappa? -Mitt barn.
-Vad gör du här? -Jag visste att du hade problem.
-Flicka lilla. -Pappa.
Fan.
Du måste sluta.
Var hon än är, är hon nog okej.
Det har gått tre dagar.
-Något är definitivt fel. -Hon skulle vara borta ett tag.
Det här är ett tag.
-Vad kan hon göra? -Jag vet inte.
Men vad det än är, så är det viktigt.
Sakta ner. Det är något som inte stämmer.
Vad är det?
Hon verkar ha stannat.
Gör dig redo.
Vi går.
Kolla.
Kylaren är borta.
Ja. Hon letar efter vatten.
Din lilla subba! Du ska få betala för det.
Se vad du har gjort.
Har du tappat förståndet?
Minns du vad min mor sa den dagen?
Vilken dag? Vad pratar du om?
Du...
Vad var hennes sista ord?
Snälla, sluta.
Ring en ambulans. Jag förblöder.
Berätta vad hon sa!
Din mamma tog livet av sig.
Jag hade inget med det att göra.
Du är förvirrad. Ja?
Lyssna bara på min röst.
Fokusera på målet.
Snälla, lägg ner bågen.
Känner du pilens styrka?
När du känner den vet du att jag är med dig.
Hon sa att någon skulle ta dig en dag.
Här är jag.
Nej!
När åt du något senast?
-Jag är inte hungrig. -Du måste äta.
Kom igen. Vi äter något.
Ja, ja.
Vad är det? Vad är fel?
Marcus?
Det är mina ögon.
-Jag ser. -Va?
Hallå.
Ser du?
Ja.
Gudskelov.
Har du...
Tack. Tack så mycket.
Dineo, du ska bara veta...
Otroligt att du gjorde det.
Det är fantastiskt.
Jag älskar er.
Vet ni? Vi är ett fantastiskt team.
-Ja. -Ja.
-Det är vi. -Ja.
Vi borde gå och fira.
-Absolut. -Ja.
Bra. Kom, så går vi.
Marcus. Du har väl pengar?
-Visst. -Okej.
TRE MÅNADER SENARE
Vad är den stora överraskningen? Säg.
Nej. Inte än.
Är det pengar? Det vore fantastiskt.
Det är bättre än pengar.
Det är omöjligt.
Det enda som är bättre än pengar är mer pengar.
Lloyd, sluta prata bara.
Vi har något viktigt att berätta.
Är det min överraskning?
-Ni ger mig kunskap... -Lloyd, tyst.
Snälla du.
Jag kontaktade några av mina kontakter
för att se om vi kunde spåra din mamma.
Men det gick inte.
Det stämde. Det finns inga uppgifter.
Jag sa ju att det är över. Jag vill inte hitta henne mer.
Nej. Låt henne avsluta.
Sen sökte jag på nytt.
En vän till mig tog ditt DNA,
och då kom något fram.
Det kommer att förändra ditt liv.
Vänta. Vad pratar du om? Vad kom fram?
Det är inte vad, Lloyd, det är vem.
Okej. Vad händer?
Vem är det?
Det är din syster.
Va?
Överraskning.
Hej.
Jag heter Reyana.
-Lloyd. -Jag vet.
Så du är min syster?
Jag hade heller ingen aning.
Du är så mycket snyggare än mig.
-Jag vet inte vad jag ska säga. -Samma här.
Herregud, som om en av dem inte var illa nog.
Undertexter: Jonathan Zylberstein
Kreativ ledare Monika Andersson