Гаразд.
Почнімо знову, та цього разу відповідайте правильно.
Де вона?
Я вже сказала, що не знаю.
Справді?
Бо якщо це так,
я можу натиснути на гачок — і все.
Можеш.
Годі. Вона говорить правду. Будь ласка.
Як мило! Твій хлопець засмучується.
Що ж, якщо тобі байдуже на своє життя,
можливо, його життя
значить для тебе трішки більше.
О ні! Це вбивчий постріл. Однозначно!
Безсумнівно. Зворотний відлік!
Чому б не порахувати?
Усі люблять зворотний відлік.
- Три… - Чорт!
…два, один.
Бабах!
Усе гаразд, красунчику.
На щастя, я знаю цю сім'ю.
Це впертий народ.
Що це?
Це зветься «слина диявола».
Видобувається з одного дерева в Уганді.
Щойно приймеш, практично не зможеш збрехати.
Хіба не так, Дінео?
Я не знаю. Це ти експерт із брехні.
Акін і мій батько мали спільний бізнес,
доки всі їхні гроші не зникли.
Вони просто щезли.
Але він нічого про це не знає. Загадка.
Щодо загадок…
Чому б нам не розкрити загадку схованої статуї?
- Ні. - Так.
Ось так. Готово.
Лишилося почекати, чи ви виживете.
Перепрошую. Є незначні побічні ефекти.
Жахлива недостатність органів,
яка супроводжується безповоротною й болісною смертю.
Та не нервуйте.
У мене щодо вас добре передчуття.
Тримайте рот на замку,
я повернуся і…
Вистрелю вам у обличчя.
Що?
Ваша доставка. Куди поставити рослини?
Мені все одно. Тільки покваптеся.
Мені скоро йти.
Гаразд. Без проблем.
Може, під тими деревами?
Яку частину «мені все одно» ви не розумієте, сер?
Ви що, тугодум?
Так.
Ну-бо.
Давай.
Народ, я майже витягнув руку.
Так дивно.
Не відчуваю губи. Це погано?
У тебе починає густіти кров.
Мабуть, у тебе удар.
Навіщо ти це говориш?
Бо ти спитав.
- Це справді сироватка правди? - Ллойде.
На дві секунди забудь про свої губи.
Треба звідси вибратися, бо, боюся, якщо він повернеться,
у мене буде пронос фонтаном.
- Не хочу, щоб Дінео це бачила. - Я теж не хочу бачити.
І я.
- Вітаю, командо. Як ви тут? - Просто жахливо.
У мене удар, а Маркус от-от обісреться.
Ясно. Це добре.
- А ти, люба? - Зі мною все добре.
Міркую над тим, як тобі зашкодити.
Прекрасно. Отже без зайвих балачок розповідай, де статуя.
Ти ж хочеш розповісти. Ну-бо. Не пручайся.
Вона нагорі, але ти її не отримаєш.
Справді? З чого б це?
Бо тебе вдарять лопатою.
Стій! Облиш його.
Без образ, але ти колись тримав пістолет?
Замовкни!
Я б замовк, та навряд ти натиснеш на гачок.
Ти обісцишся.
Я сказав: «Замовкни».
Пристрель його, Маркусе.
Так, пристрель.
Уперед.
Ти мене не вб'єш.
У тебе не стане духу.
- Дивись на мене. - Не випробовуй мене.
Це був лише сон. Із нами все добре.
Гаразд.
Вибачте, я мала знати.
Сироватки правди немає.
Усе гаразд?
Так. Усе добре. Просто…
- …не вірю, що я це зробив. - Агов.
Знаєш що? Ти вчинив як слід.
Поговоримо про це, щойно ти нас визволиш.
Мені вже затісно в грудях, тож якби ти…
Мій ніж у сумочці за диваном.
Так. Добре.
Так, авжеж.
- Усе нормально? - Так. А в тебе?
Так. Нормально.
Просто щоб прояснити. У мене ж не удар?
- Ні. - Гаразд. Добре.
У ТВОЇХ МРІЯХ
Я от що не розумію.
Нещодавно ми були в заручниках, а зараз вона спить, як дитя.
Як таке можливо?
Не знаю.
Агов, припини.
- Що? - Заморочуватися.
- Він був несправжнім. - Не для мене.
Я знаю.
Але ти вчинив правильно.
Коли все буде позаду, це забезпечить тобі багато сексу.
Не можу дочекатися, щоб показати тобі мій чарівний ящик.
Він тебе приголомшить.
Ти більше ніколи не будеш таким, як раніше.
Чекай.
Хіба нам не треба повертатися? Ти сказав, це близько.
Ні-ні, Маркусе.
Майже прийшли.
Це отам.
Тобі буде дуже весело, обіцяю.
Що ж, я намагався. Як не хочеш веселитися,
може, повернешся до школи?
Там веселощі згасають.
Піду і порозважаюся сам.
Гаразд?
Повернімося.
Ні, ні!
Я хочу з вами пограти!
Біжи туди.
Знаєш, дуже неввічливо приходити до когось додому
без запрошення.
Та оскільки вже ти тут,
можемо розважитися.
Ти любиш
фокуси?
Бо я роблю найкращі фокуси!
Думаєш, можеш мене перехитрити?
КАРНАВАЛ ВЕСЕЛОГО КЛОУНА
Що ж, маєш дещо знати.
Ніхто не переможе клоуна!
Тепер ти в моєму цирку!
Усе гаразд? Що таке?
Що трапилося?
Я знаю, хто прийде.
- Це не добре. - Хто це?
- Не рухайтеся. - О чорт!
- Що це? - Спокійно.
Дінео.
КАРНАВАЛ — ЛИШЕ ВЕЧІР! — ПРОПУСК
Ми ж не підемо за ним?
Тобі необов'язково.
Це Червоний?
Так.
Народ? Хто такий Червоний?
Народ!
Він був божевільним, який жив за нашою школою
і виряджався клоуном.
Наскільки божевільним?
Убив шістьох, зокрема трьох дітей.
Ясно. Для цього нам знадобиться серйозна зброя.
Це не допоможе.
Не цього разу.
Що це означає?
КВИТКИ
Аж ніяк не моторошно.
Зберігайте спокій.
Дінео, без образ, але твоя підсвідомість дуже похмура.
Так. Знаю.
КАРНАВАЛ ВЕСЕЛОГО КЛОУНА
Привіт, Дінео.
Мило, що ти завітала.
От дідько.
Чого ти хочеш?
Того, що й завжди, Дінео.
Пограти з тобою.
Хочеш побачити фокус?
Я приніс свій чарівний ящик.
Ти помер, потворо.
Я більше тебе не боюся.
Невже?
То чого ж усі ці роки
я постійно тобі снюся?
Тому що ти мене кохаєш?
Хочеш вийти за мене заміж?
Час пограти.
Готова?
Вітаю на грандіозному шоу!
Ви всі виросли. Яка ти велика дівчинка.
Ллойде, слухай. Нам треба вибратися.
Так. Гаразд.
- Готовий? - Так.
Як ти це робиш?
Чуваче, вибач. Я не можу.
Знаєш, чому я такий особливий?
Та йди ти.
Тому що всі мої фокуси справжні.
От дідько!
Може, зараз.
Близенько!
Чекай. Чуваче, оце я телепень.
Що?
Ніж. Він досі в мене.
Чудово.
- Гаразд. - О боже!
Мене зараз знудить.
Дістав тебе.
Добряче дістав.
Яка ти смачна.
Тепер — до остаточної перемоги.
Ні!
Намагаєшся вбити мене на моєму ж карнавалі?
За кого ти себе маєш?
Мені набридло бачити тебе у снах.
Оце так фокус.
- Усе гаразд? - Так.
- А в тебе? - Добре.
Просто подряпина.
Ллойд!
Не зважайте. Зі мною все добре.
Просто трохи нудить.
Боже! Знаєте що?
Беру свої слова назад. Ідея була жахлива.
Чуваче.
Яка бридота.
Воно в тебе у волоссі.
- Так. Опустімо його. - Так.
Знаєш, що я зрозумів за життя?
Люди працюють краще, коли щось висить на кону.
- Готова? - Так.
- Усе нормально? - Так.
Як же мерзотно це було.
Блювота не має затікати в ніс. Вона має витікати.
Дякую, хлопці, що врятували мене.
Вибачте, що змусила вас таке пережити.
Ні. Забудь.
Якщо подумати,
ми мали колись уже тобі допомогти, так?
Це проста математика,
вірогідність і…
О ні!
Доброго ранку, тату.
Агов, маленька.
Моя доня.
Як почуваєшся?
Спомини повертаються.
- Справді? - Це так чудесно.
Сни, які мені сняться, доню,
такі живі.
Чудові новини.
Саме так, люба.
Що кажуть лікарі?
- Вони проводили тести? - Проведуть ще кілька.
Але ознак хвороби немає.
Вони не розуміють.
Я теж.
Тату, я все тобі розповім. Просто…
Не зараз.
- Ти мені віриш? - Авжеж, вірю, доню.
Навіть якщо
це те,
про що я не знаю.
Пообіцяй мені,
що ти не в халепі.
Не хвилюйся, тату. Все добре.
Але на деякий час мені треба піти.
Чому?
Пам'ятаєш мого друга Маркуса?
Так.
Він мені допоміг.
Тепер йому треба допомогти.
Повертайся швидше.
Нам багато чого треба наздогнати.
Знаю.
Не можу дочекатися.
Я тобі дещо принесла.
Дитинка моя.
Я сумую за нею.
Я теж.
Я люблю тебе, тату.
Маленька…
Ти завжди в моєму серці.
Піду вже.
Надішлю повідомлення, коли доберуся.
Одужуй, тату.
Нехай з тобою буде Бог і пращури.
Дінео.
Поїхали.
Якщо ти мені не скажеш, де це,
я завітаю до твоєї донечки
та зроблю з неї решето.
Зрозумів?
А якщо ти мені не віриш,
я тобі дещо розкажу про твою любу дружину.
Пам'ятаєш її?
Це я змусив її стрибнути.
Ясно?
Майже час.
Я надто нервую. Піду відлити.
Зараз повернуся.
Дякую.
Я рада, що ти пішов зі мною.
Авжеж.
Хотілося б, щоб ми могли зробити більше.
Ви вже зробили достатньо.
Маркусе…
Я маю зізнатися.
З тими термітами
мені міг допомогти мій кузен.
Це було виправдання, щоб тебе побачити.
Справді?
Так.
Я дуже довго маю до тебе почуття.
Відколи ми були дітьми.
Я тобі не казала,
бо після смерті мами
весь мій світ було зруйновано,
і я стільки часу була в поганому стані,
що не хотіла тебе в це втягувати.
Краще б ти мені сказала.
Я б міг бути поруч, щоб допомогти абощо.
Чесно кажучи, я рада, що не сказала.
Я б усе зіпсувала.
Та, може, вже ні.
Я знаю твій страх.
Іди в темряву.
Мама.
Мамо!
Прошу, зажди. Благаю тебе.
Я знаю, тобі дуже боляче.
Я можу тобі допомогти.
Мамо, прошу, спускайся,
ходімо зі мною.
Я була лише дитиною, мамо.
Чому мене було недостатньо для тебе?
Чому ти не настільки любила мене, щоб лишитися і боротися?
Мамо!
Гаразд.
Що?
- Я нічого не скажу. Чесно. - Справді?
То ти триматимеш рот на замку? Це буде наша маленька таємниця?
Так.
Ні! Ні, облиш її!
Ну ось! Так!
Вона не твоя.
Підеш зі мною, кралю.
А як щодо грошей?
Він уже знає, що їх украли. Просто він…
Просто він не знає, що це ти.
Він не має дізнатися.
Дуже б хотілося тобі вірити.
Та я знаю, що ти на мене настукаєш, щойно я тебе відпущу.
Тож, розумієш, між нами все скінчено.
Ти знаєш, що треба зробити.
Ні.
Ні, Акіне, я не можу це зробити.
Я не залишу Дінео. Вона ж ще дитина.
- Я не можу. - Слухай.
Дуже уважно.
Або стрибай, або я всаджу кулю тобі в голову,
а потім поїду до тебе додому
і зроблю те саме твоєму дівчиську.
Ти знаєш, що зроблю.
Ти вважаєш себе недоторканим,
та одного дня
хтось по тебе прийде.
Ні!
Мамо!
Я завжди,
завжди отримую те, що хочу, люба.
Ти викапана мати.
Так.
Переказуй вітання.
Стій!
Хто ти, бодай тебе?
Навіщо ці церемонії?
Може, опустиш пістолет,
і поговоримо, як джентльмени?
Дідько.
Гадаю, це означає «ні».
Погана ідея, чуваче.
Повір. Краще зі мною не ворогувати!
Відійди, поки маєш змогу. Ясно?
Дінео. Дінео?
Дінео?
О боже.
- Тату? - Моя дитино.
- Тату, що ти тут робиш? - Я знав, що ти в біді.
- Маленька. - Тату.
Чорт.
Ти маєш припинити.
Де б вона не була, вона в порядку.
Минуло три дні.
- Щось точно не так. - Вона сказала, що поїде ненадовго.
Це і є ненадовго.
- Чим вона може займатися? - Не знаю.
Та що б це не було, вочевидь, це важливо.
Їдь повільніше. Щось не так.
Що там?
Здається, вона зупинилася.
Приготуйся.
Ходімо.
Оглянь.
Радіатору гаплик.
Так. Вона шукає воду.
Мале стерво! Ти за це заплатиш.
Дивись, що ти зі мною зробила.
Ти що, здуріла, бодай тебе?
Пам'ятаєш, що моя мати сказала того дня?
Якого дня? Ти про що?
Слухай…
Які були її останні слова?
Прошу, зупинись.
Виклич швидку. Я стечу кров'ю.
Скажи, що вона сказала!
Твоя мати вчинила самогубство.
Я до цього непричетний.
Ти розгублена. Так?
Просто слухай мій голос.
Тримай погляд на цілі.
Прошу, поклади лук.
Відчуваєш її силу?
Знай, коли ти її відчуваєш, я з тобою.
Вона сказала, що одного дня хтось прийде по тебе.
Я прийшла.
Ні!
Коли ти востаннє їв?
- Я не голодний. - Ти мусиш поїсти.
Ходімо щось візьмемо.
Гаразд, добре.
Що таке? Що сталося?
Маркусе?
Мої очі.
- Я бачу. - Що?
Агов.
Ти бачиш?
Так.
Слава богу.
Ти…
Дякую. Дуже тобі дякую.
Я просто хотів, щоб ти знала…
Не віриться, що ти змогла.
Неймовірно.
Люблю вас, народ.
Знаєте що? З нас вийшла класна команда.
- Так. - Так.
- Це точно. - Точно.
Ходімо відсвяткуємо.
- Ходімо. - Так.
Добре. Ну то вперед.
Агов, Маркусе. У тебе ж є гроші?
- Авжеж, друже. - Добре.
ТРИ МІСЯЦІ ПО ТОМУ
То що за великий сюрприз? Кажіть уже.
Ні. Ще рано.
Це гроші? Брехати не буду. Було б чудово.
Це краще за гроші.
Не може бути.
Єдине, що краще за гроші, це більше грошей.
Ллойде, припини базікати, прошу.
Ми маємо сказати дещо дуже важливе.
Мій сюрприз — інформація.
- У вас для мене знання… - Замовкни.
Прошу.
Я з деким зв'язалася,
щоб спробувати відстежити твою матір.
Але не змогла.
Ти мав рацію. Про неї немає даних.
Я казав, що це скінчено. Я більше не хочу її шукати.
Ні. Дай їй закінчити.
Але потім я почала інший пошук.
Мій друг перевірив твою ДНК,
і ми дещо отримали.
Те, що змінить твоє життя.
Чекайте. Ви про що? Що ви отримали?
Це не що, це хто.
Гаразд. Що відбувається?
Хто це?
Це твоя сестра.
Що?
Сюрприз.
Привіт.
Я Реяна.
- Я Ллойд. - Я знаю.
То ти моя сестра?
Я теж не знала.
Ти набагато красивіша за мене.
- Вибач, не знаю, що сказати. - І я.
Боже, наче його одного було замало.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина
Творчий керівник: Юрій Лаховський