Ja?
Greven af Monte Cristo ønsker foretræde.
De må være knust over, at Deres datter står tiltalt for drab.
Javist ja ...
Sæt Dem her ved siden af mig.
Hvordan tager familien denne frygtelige omvæltning?
- Ikke godt, som De kan tænke Dem. - Det er ubegribeligt.
Efter at have læst aviserne -
- kunne jeg ikke sove.
Noget ved affæren har plaget mig overmåde.
Brucin efterlader ingen spor i kroppen, men er let at spore uden for den.
Eksempelvis i en tepotte ...
- Det var der, den blev sporet. - Ja, det læste jeg.
Og det er det, der har holdt mig vågen om natten.
Jeg har jo mødt Valentine. Og hun slog mig ikke som dum.
I hvert fald ikke så dum at forgive sin mormor uden at slette sporene.
Hvor let er det ikke at skylle en tepotte og vaske en kop af?
Nogen i min husstand forgiftede markisen.
Og alle beviser peger på én person.
Derfor er jeg kommet, monsieur Villefort.
Jeg må indvie Dem i noget, som er temmelig ømtåleligt.
Da De spiste middag på mit landsted -
- forlod Deres hustru bordet under måltidet. Erindrer De det?
Svagt.
Undskyld mig. Jeg vil lige nette mig.
Mademoiselle Haydee, min protegé -
- så hende gå ned ad trappen og ind i mit laboratorium.
Efter at De alle var gået, opdagede jeg, at en af mine flasker med gift manglede.
Den, der indeholdt brucin.
GREVEN AF MONTE CRISTO
Monsieur Danglars.
Tak. Det er pænt af Dem at tage imod mig, hr. greve.
Sid ned.
I dag er dagen.
Hvilken dag?
- Den dag, optionen på jorden udløber. - Nå, det ... Javist.
Jeg beklager at måtte spørge Dem -
- men kan De ikke udstede en fremdateret check på Deres fem millioner?
Som sagt: Når grev Spada har indbetalt sin del af investeringen, følger min.
Jeg er ikke helt sikker på, De forstår min situation.
Prisen på jorden er ni millioner. Næsten to gange min andel.
Og uden Fernands støtte går rygtet, at koncessionen bliver inddraget.
- Dersom jorden ikke er købt. - Rygter er jo blot rygter.
Jeg kan ganske enkelt ikke risikere så stor en sum på ét projekt.
Vi taler om jord herfra til Calais.
Ingeniørerne kræver et depositum på 300.000 franc -
- inden fredag, ellers trækker de sig.
- Rolig, hr. baron. - Hvordan det med så meget på spil?
- Måske lidt vand? - Tak.
Forlovelsesceremonien er torsdag, ikke?
Jo.
Grev Spada skriver under. Han elsker Eugenia.
Og straks efter får De en check i hånden på fem millioner. Og derpå følger min.
- Men sæt han skifter mening. - Han har lovet mig at fuldbyrde det.
Og lover man mig noget, holder man det. Jeg tager ikke let på den slags.
Nej, det er jeg vis på. Det er godt. Glimrende. Mange tak.
Nu kan jeg få vejret igen.
Jamen så farvel igen, hr. greve.
Farvel.
- De kommer vel torsdag, ikke? - Det vil jeg på ingen måde gå glip af.
- Grev Spada er her, mademoiselle ... - Ja, ja. Tak.
Jeg har en dejlig lille overraskelse til Dem.
Introduktionsbreve til direktørerne for Roms fire førende operahuse -
- skrevet af greven af Monte Cristo, som anbefaler Dem, Eugenia -
- som en fremtidig operastjerne.
Hvor spændende.
Det vil min far aldrig tillade.
Jo, men hvis De er i Rom, og han er her, hvordan kan han så gøre indvendinger?
Jeg er nysgerrig. De er fra Rom og er operaconnaisseur.
Hvorfor har De ikke selv skrevet disse breve?
Må jeg sætte mig?
Jeg har en lille tilståelse.
Jeg er ikke operaconnaisseur.
Faktisk bryder jeg mig overhovedet ikke om opera.
Greven af Monte Cristo, derimod, er en stor operakender.
- Og hans mening er højt agtet. - Det her er højst ejendommeligt.
For guds skyld: Ikke et ord om det her til Deres far.
Han er så forblændet, at det er bedst at efterlade ham i lykkelig uvidenhed.
Nu vil jeg forlade Dem. Hav en dejlig dag, de damer.
Vi ses til underskrivelsen af den såkaldte ægteskabskontrakt torsdag.
Hvis De da ikke allerede er på vej til Rom.
Adieu, De underskønne kvinder.
Jeg begynder at holde af det tossehoved.
Lad mig se dem.
Eugenia ...!
Med de her er din fremtid sikret.
Vores fremtid, kæreste. Vores.
Hvad mon han mente med: "Hvis De da ikke allerede er på vej til Rom"?
Edward, hold op med at lege med maden.
Det er, fordi han spiste så meget kage til teen.
- Må jeg gå ind og lege, mor? - Selvfølgelig, Edward.
Gerard, hvorfor er Valentines retssag ikke indledt endnu?
Jeg har bedt viceanklageren om at udskyde den.
Hvorfor?
Du ved, at hvis hun kendes skyldig, fortaber hun retten til sin mormors arv.
Javist. Så går den til dig.
Og fra mig går den til Edward.
Jeg forstår ikke, hvad det har med Valentines retssag at gøre.
Vi antager, at hendes forsvarer vil bruge det for at forsøge at så tvivl.
Men sagen er jo soleklar, ikke sandt?
Sådan så det ud, jo.
- Hvad har ændret sig efterfølgende? - Der er fremkommet nye oplysninger.
- Hvilke oplysninger? - Det kan jeg ikke sige.
Jamen jeg er din hustru.
Det er jeg klar over.
Hvorfor ransagede politiet ikke Valentines værelse?
Det er da sært, ikke sandt?
Måske mente de, at sagen var soleklar. Ligesom du gør.
- Hvor er madame? - Med Edward til bibelundervisning.
Selvfølgelig.
Mercedes ...
Sid endelig ned.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige ... om Fernand.
- Du opnåede, hvad du ville, ikke? - Jeg ønskede ikke, det endte sådan.
Ville du hellere have trukket hans pinsler ud?
- Edmond, du leger med folks liv. - De legede med mit.
Du må hade mig.
Det ville jeg ikke evne.
- Har du adgang til Fernands finanser? - Ja.
Hans bankier var utvivlsomt baron Danglars.
Du må hæve hver eneste franc på Fernands konti.
I dag. Halvdelen i kontanter, halvdelen i guld.
Hvorfor?
Fordi før dagen er omme, er Danglars ruineret.
Så han er den næste?
Du er fortæret af det her.
Tager du tilbage til Marseille?
Det er mit hjem. Er det ikke dit?
Jeg har ikke noget hjem.
Tilgiv mig, men jeg er nødt til at gå. Jeg lader snart høre fra mig, Mercedes.
Edmond.
Må jeg stille dig et personligt spørgsmål?
Hvordan er du blevet så velhavende, hvis du sad fængslet al den tid?
Jeg tror, det var forsynet.
Hvad er din forståelse af forsynet?
At skæbnen grundlæggende sikrer retfærdighed.
Så du er skæbnens redskab?
Lad os alene.
- Hvordan har du det? - Som du kan tænke dig.
- Får du ordentlig mad? - Ordentlig nok.
Hvorfor er du her?
Du gjorde det ikke.
Vel?
Hvem har fortalt dig det?
Jeg er i en frygtelig klemme her.
Monsieur Beauchamp. Jeg har noget her, der måske vil interessere Deres avis.
Dette er en liste over aktiviteter på Paris' børs gennem tre år.
Og tilsvarende har jeg her baron Danglars' personlige kontoudtog.
Sammenholder De datoer, vil De se, at Danglars hævede betydelige summer -
- samme dage som hans hustru købte store mængder aktier omfattende visse varer.
Aktier, som mere end fordobledes i værdi få dage efter -
- når officielt nyt om disse varer blev bekendtgjort.
De vil bemærke et mønster, der gentager sig -
- fra den dag, Lucien Debray blev udnævnt til ministersekretær.
- Kan De følge mig? - Jeg prøver.
Jeg har understreget de relevante transaktioner med rødt.
- Jeg stoler på Deres diskretion. - Vi afslører aldrig vores kilder.
Så vil jeg give Dem arbejdsro.
Jeg har kopier af dokumenterne, som jeg vil overdrage politiet -
- hvad enhver bekymret borger ville gøre.
Farvel, monsieur Beauchamp.
- Mama, hvad laver du heroppe? - Min skat ... Ikke noget.
- Hvordan går forberedelserne? - Champagne og kaviar er ankommet.
Hvor er det dog spændende.
Lad os gå nedenunder.
Min brors pas. En søster, der ledsager sin bror, vækker ikke mistanke.
- Og vognen? - Parkeret omme bagved.
Den venter på os.
Har De checken? Udstedt og underskrevet?
- I min lomme. - Og jeg har min i min.
Storartet.
Jeg elsker det.
Politiet kender til vores lille børsfidus.
Jeg vil have min andel fra sidste handel nu.
- Hvad taler du om? - Beauchamp adviserede mig.
Politiet ved, at du har handlet på baggrund af interne oplysninger fra mig.
- Åh gud ...! - Hent mine penge.
Jeg forlader Paris i dag.
Min mor bliver rasende. Ikke kun fordi jeg stikker af.
Jeg fandt nøglen til hendes boks og tømte den. Til rejseudgifter.
De er væk! Det hele. Stjålet fra min boks.
Mine herskaber, tiden er inde.
Den lange venten på min datters giftermål er omsider forbi.
Min notar har udfærdiget kontrakterne, som er godkendt af begge parter.
Og tilbage står kun ...
... at de skriver under.
Vil greven af Spada venligst skrive under først?
Gerne.
Men hvor er mademoiselle Danglars?
Hun bør da være til stede, ikke sandt?
Hermine ... Er du god at hente Eugenia?
Eugenia?
Er du sød at lukke op?
Luk op.
- Luk så op. - Hvad er problemet, fru baronesse?
Min datter er formentlig ramt af førægteskabelige nerver.
- Luk så op! - Træd til side, Hermine.
Det er Deres datters hår, hr. baron.
Jeg er kommissær Robert. Luk mig ind.
Jeg har her anholdelsesbegæringer på indenrigsministerens sekretær -
- monsieur Lucien Debray, bankieren baron Danglars og hans hustru, Hermine.
Dette er uhyrligt. Forsvind fra mit hus!
Ikke uden Dem og Deres medskyldige.
De er sigtet for en meget alvorlig forbrydelse.
- Sigtet for hvad? - Ulovlig aktiehandel.
På børsen. Ved hjælp af fortrolige regeringsoplysninger.
Hænderne væk. Rør mig ikke!
- Hvor fører De mig hen? - Til La Force-fængslet.
- Hvor De åbenbart hører hjemme. - Gør noget, din tåbe!
Stands dem! Lad mig være.
Denne vej, hr. baron.
Er De klar over, hvor pinligt dette er for mig?
Det kan jeg kun forestille mig.
Få drengen ud. Før ham ind i retssalen.
Kender jordemoderen til drengens sag?
- Hun ved, Gaston er anklaget for drab. - Ved hun, retssagen starter i morgen?
- Ikke endnu. - Godt.
Hvis hun får lov at tænke for længe over det, vil hun ikke vidne.
Hun ved, at politiet er efter hende for drabet på den portør, du slog ihjel.
- Det er klart. - Hun skal sove et sikkert sted i nat.
Hvis Villefort opdager, at hun er her, er hun en død kvinde.
Hun er i sikkerhed.
Sig til hende i morgen tidlig, at hun skal i retten.
At vi har brug for hendes vidneudsagn. Hun skal udpege Villefort som faderen.
Sig, at en vogn står parat til at bringe hende i sikkerhed i Talamone bagefter.
Hvad hvis hun nægter at vidne?
Det her er den sidste, Jacopo.
Gør hvad end det kræver.
- Godmorgen, min kære. - Godmorgen.
Valentine bliver løsladt i dag.
Umuligt.
Beviserne er utilstrækkelige til at fælde dom over hende.
Utilstrækkelige? Hun lavede da teen til markisen.
Hun serverede den sågar for den stakkels kvinde.
Der er et vidne i sagen, Heloise.
Vidnet så dig i Monte Cristos kælder, sidst vi var til middag hos ham.
Da vi var gået, opdagede greven, at en flaske brucin var blevet stjålet.
Denne flaske.
Du skjulte den i Valentines kommode, for at jeg skulle finde den, ikke sandt?
Svar mig.
Som du mindede mig om forleden ...
... er ingen hævet over loven.
Hvad vil du gøre ved det?
Det samme, som jeg gjorde med Valentine.
Jeg vil anmelde det, jeg ved, til den relevante myndighed.
Gerard?
Vent, Gerard!
Hvad er der galt, mor?
Ikke noget, min skat. Gå du bare ind og leg på dit værelse.
Da De først fik øje på drengen, havde han da dolket kommissær Boville?
Hvad foregår der dernede?
Der var ikke andre end de to på gaden.
- Yderligere spørgsmål til vidnet? - Det var alt fra forsvaret.
Udmærket. Vidnet har lov at gå. Tak.
- Tiltalte bedes rejse sig. - Sagens forhold er ligetil.
Jeg finder den tiltalte skyldig.
Ønsker nogen at tage ordet, inden jeg fælder dom?
Jeg har endnu et vidne, høje dommer.
Det kan give anledning til formildende omstændigheder, med forlov.
- Monsieur Villefort? - Anklageren har ingen indvendinger.
Jeg indkalder Sabrine Laurent.
- Det var derfor, jeg inviterede Dem. - Sværger De at fortælle hele sandheden?
Jeg sværger at fortælle hele sandheden.
Sabrine Laurent, hvad er Deres forhold til den tiltalte?
- Jeg er hans plejemor. - Og hvordan blev De Gastons plejemor?
Jeg er jordemoder, og for 16 år siden hjalp jeg Gaston til verden.
- Hvor længe endnu? - Det er tæt på.
Kan De huske faderens navn?
Faderen var monsieur Villefort.
Chefanklageren, som sidder der.
- Er det en spøg? - Nej, høje dommer.
Stilhed i retten!
Og moderen, som barslede den aften? Kender De hendes identitet?
Du ved vel, at hvis det slipper ud, er det slut for mig.
Hermine Danglars.
Stilhed!
Det er jo nonsens. Anklageren må protestere mod dette vidne.
Det må tillades, da det belyser tiltaltes baggrund.
Det har intet at gøre med drabet på kommissær Boville.
Sæt Dem venligst ned, monsieur Villefort.
Hvad skete der, efter at barnet blev født?
Monsieur Villefort betalte mig og førte mig ud af huset.
Han truede mig til aldrig at sige det til nogen.
Jeg følte, at der var noget galt, så jeg gemte mig i haven.
Og hvad så De derfra?
Inde i kassen lå spædbarnet. I live.
Stille, eller De bliver vist ud.
Monsieur Villefort, er De vidende om, at den tiltalte er Deres søn?
Monsieur Villefort? Jeg stillede Dem et spørgsmål.
Genkender De kvinden i vidneskranken?
Tal tydeligt. Jeg kan ikke høre Dem.
Jeg sagde ...
Ingen er hævet over loven.
Heller ikke mig selv.
Jeg ...
Jeg trækker mig fra sagen.
Ro i retten! Kan De så være stille!
Hvad er der?
Nej, nej ...
Edward? Træk vejret, Edward.
Træk nu vejret. Åbn øjnene.
Kom nu, min dreng. Træk vejret.
Åbn øjnene. Træk vejret.
Hjælp! Kom og hjælp mig!
Tilgiv mig, Herre.
Hvad laver De her?
Jeg kom for at vise Dem noget.
Men det er ikke længere nødvendigt.
Kom ind.
D'herrer. Min kontrakt med jer er tilendebragt.
I morgen rejser I hjem til Talamone.
Jeg vil gerne sige jer tak for det gode arbejde, I har udført.
Er Deres forehavende fuldført?
Jeg kan sørge for resten selv.
Tag bare vognen og alle hestene. Jeg skal ikke bruge dem.
Hvor vil De nu tage hen?
Jeg vil tage på rejse.
Ettore vil blive i Deres tjeneste.
Nej, du må rejse hjem med Jacopo.
I vil begge modtage en sum penge fra mig hvert år med posten.
Når pengene ikke længere kommer, er det, fordi jeg er død.
Så må De ikke dø alt for snart.
Sig mig en ting, Jacopo, som jeg har spekuleret på.
Du foreslog at skære Caderousses øjne og tunge ud, så han ikke kunne skrige.
Ville du virkelig have gjort det?
Hr. greve, jeg har levet af halve sandheder hele mit liv.
- Det har tjent mig godt. - Det ville du altså ikke.
Uanset om jeg siger nej eller ja, vil De tro, det er en halv sandhed.
Til kost og logi på rejsen.
Det er ingen halv sandhed, når jeg siger -
- at det har været en stor fornøjelse at tjene Dem, Edmond.
Tak, Jacopo.
- Ettore siger det samme. - Tak, Ettore.
Når De sender pengene, så vedlæg et brev.
Fortæl mig om Deres gøren og laden. Jeg vil lære at læse og skrive.
Det skal jeg nok.
Der er post, Danglars.
- Baron Danglars, om jeg må bede. - Tag brevet og klap i.
"Kære baron Danglars."
"Det vil måske overraske Dem, at mit rigtige navn er Edmond Dantes."
"Det vedlagte brev, som De skrev sammen med Fernand Mondego -
- og fik leveret til monsieur Villefort -
- kostede mig femten års lidelse i fangekælderen på Château d'If."
"De skal sidde lige så længe i La Force-fængslet -
- for forbrydelser, De rent faktisk har begået -
- hvorimod mine forbrydelser var pure opspind."
"Jeg ønsker Dem et ulykkeligt ophold."
"Med oprigtige hilsener ..."
"Greven af Monte Cristo."
Din usling!
Din forbandede usling.
Edmond.
Jeg hører, at en catalansk kvinde spejder ud over havet her hver morgen.
Kan du se Château d'If?
Det var tanken om dig, der holdt mig i live derinde.
- Vi skulle på bryllupsrejse til Paris. - Ja, det husker jeg.
Det er udelukket nu. For os begge to.
Jeg kom for at fortælle dig, at jeg rejser i dag.
Jeg forlader Frankrig.
- Skal du være væk længe? - Jeg kommer nok aldrig tilbage.
Jeg mødte en præst derinde.
En klog gammel mand. Han sagde til mig:
"Når man pønser på hævn, er det bedst at grave sin egen grav først."
Han havde ret.
Kærligheden kan helbrede.
Tekster: Kjær & Dannow Subline