AZ ELRAGADÓ DÉMON
Vajon az emberek sorsa
előre meg van írva?
Ha igen,
akkor vajon
el lehet menekülni a sors elől…
amely megismétli önmagát?
12. EPIZÓD A PUSZTÍTÁS MEGMENTŐJE
Jó reggelt, fiatalúr!
Gyönyörű napunk van, Yi-sun úrfi!
- Jó reggelt, fiatalúr! - Jó reggelt, fiatalúr!
Úrfi!
Valaha ember voltam.
A puszta jelenlétem
szeretetet és tiszteletet ébresztett az egész faluban.
Különleges voltam.
Úrfi!
Yi-sun úrfi!
Ne nyafogj már!
És ne szólíts a nevemen! Elkoptatod.
Mindjárt jön a tanár. Most nem mehet el virágokat nézegetni.
Az apja ideges lesz, ha megtudja…
Ha csendben maradsz, mindenkinek jó lesz.
Nem tudok hallgatni.
Ilyen vagyok.
De nem mehet el.
Ha mennie kell,
kérem, ne lépjen rám, mert az fáj! Inkább lépjen át rajtam.
Az ég szerelmére!
Így még jobb lesz.
Egyedül élvezhetem a tájat.
Átlépett rajtam.
Kiszökött, és nem is szólt róla!
Nem tudtam!
Makacs egy ember.
A legjobb hely valahol errefelé lesz.
Várj!
Hideg!
Elnézést a zavarásért!
Kicsit el akartam szakadni a tanulmányaimtól.
Ne félj!
Nem akarok rosszat. A nevem…
Seo Yi-sun.
A faluban mindenki ismeri a nevedet.
Ismernek a faluban, ez igaz.
Viszont
téged még sosem láttalak.
Gondolom, másik faluból jöttél.
Különben biztosan ismernék egy ilyen gyönyörű…
Ugyanakkor
túlságosan leköt a tanulás, nem érek rá nőkkel társalogni.
Talán ezért.
Valóban?
A pletykák szerint nem így van.
Milyen pletykák?
Egy tekintélyes család egyetlen fia vagy.
Nem foglalkozol a tanulással,
de apád nem fegyelmez téged,
mivel fiatalon elveszítetted az anyádat.
Ezért te vagy
a világ leggondtalanabb léhűtője.
Úgy tűnik,
nagyon érdekelődsz irántam.
Bár te mindent tudsz rólam,
én semmit sem tudok rólad.
Mi a neved?
Úrfi!
Fiatalúr…
Yi-sun úrfi!
Hogy hagyhatott csak úgy…
Várj!
Miért nézel így rám?
Újabb okot talált, hogy ne foglalkozzon a tanulmányaival.
- Ha azzal foglalkozom… - Akárhogy is,
gyönyörű, ahogy mondják.
Tudod, ki ez a lány?
Igen.
Melyik nemes családból származik?
Nem nemesi családból származik.
Egy kurtizán, aki nemrég költözött ide Hanjangból.
Kurtizán?
Úgy hallottam, Hanjangban a tánctudásáról és az intelligenciájáról ismerték.
Vajon miért költözött ebbe a kis faluba?
Hogy megismerjen?
Mi is a neve?
Mi a neve?
- Igyon, uram! - Kérem, igyon, uram!
- Jól van. - Remekül fest ma.
Wolsim, szolgálatára.
Mi?
Ez elfogadhatatlan!
Azt beszélik, Hanjangban is gőgös volt.
Micsoda arcátlan nő!
Wolsim!
Szóval így hívják.
Elnézést!
A minap azért jöttem, mert látni akartalak.
Elnézést, ha goromba voltam.
Hogy érted, hogy goromba?
Nem tudom megmondani, de…
Ne kérj bocsánatot, ha nem tudod az okát!
Várj…
Úrfi!
Tudom, hogy inkább alszik az evés helyett,
de néha a lustálkodást is abbahagyhatná,
mert rosszat tesz az egészségének!
Ki maga?
Még félálomban vagy?
Egész életedben engem szolgáltál.
De maga sosem kel ilyen korán.
- Mi történt? - Seok!
Úgy döntöttem, mától a tanulásra koncentrálok.
Miért?
Igazából ilyen vagyok.
Hozok gyógyszert.
„Fan Szü az erényről kérdezett.
A mester így szólt: Szeretni kell az embereket.”
Mit csinálsz?
Úrnőm!
Micsoda véletlen!
Az lenne?
A Beszélgetések és mondásokat olvastam a vízesésnél.
Így tanulás közben a természetet is csodálom.
Te biztos ugyanezért vagy itt,
de nem lenne illendő együtt lennünk.
Te menj inkább oda!
Ez a hely már foglalt.
„Fan Szü azt kérdezte, mi a tudás.
A mester így felelt: Ismerni az embereket.”
BESZÉLGETÉSEK ÉS MONDÁSOK
Itt laksz, vagy mi?
Itt jobban tudok koncentrálni a tanulásra.
Ha engem kérdezel, nem úgy néz ki,
mintha tanulnál.
„Ha a nevek nem helyesek, akkor a szavak nem felelnek meg.
Ha a szavak nem felelnek meg, akkor a tettek nem sikerülnek.”
Milyen éleslátó!
Ne aggódj!
Felhozom.
De veszélyes.
Évekig tanultam vívni, íjászkodni és lándzsát vetni,
hogy elmémet és testemet erősítsem.
Ez biztosan…
Gyerekjáték lesz.
Mindjárt jövök.
De…
Ne aggódj!
Úrfi!
Állj meg!
Várj meg ott!
Úrfi!
Yi-sun úrfi!
Úrfi!
Yi-sun úrfi!
Megtaláltam!
Én, Seo Yi-sun, megtaláltam!
Kisasszony!
Itt a cipőd, kisasszony!
Megtaláltam!
Mit képzeltél?
Kit érdekel a cipő?
És ha valami bajod esik?
Aggódtál
értem?
Miért kéne aggódnom érted?
Többé ne csinálj ilyet!
Jól vagy?
Évekig tanultam vívni, íjászkodni és lándzsát vetni…
Add ide!
Nem, majd én.
Szárítsd meg a ruhádat!
Nem, mindjárt kész.
Nincs is jobb a saját testhőmérsékletünknél.
Megégeted a cipőmet.
Kérlek!
Fázom.
Milyen város Hanjang?
Gondolom, sokkal nagyobb és izgalmasabb, mint ez a falu.
Sokkal nagyobb, zsúfoltabb és zajosabb.
Hogy kerültél ide?
Bocsánat, hogy kíváncsiskodom.
Nem táncoltam egy magas rangú hivatalnoknak.
Lehet, hogy csak egy kurtizán vagyok,
de nem tudok megmozdulni,
ha nincs kedvem táncolni.
Mivel egyszerű kurtizánként elutasítottam egy befolyásos személy kérését,
azért is hálás lehetek, hogy még élek.
Biztosan oka volt…
hogy nem tudtál táncolni előtte.
Bele sem merek gondolni, mit jelent, hogy nekem táncoltál, és neki nem.
Nem tudom, hogy háláljam meg.
Már megháláltad.
Tényleg?
Ez egy szentjánosbogár.
Szeretlek, Wolsim.
Azt hittem, te is így érzel.
Ideje felébredni ebből az álomból.
A legőrültebb emberi érzés
a szerelem.
Nem tréfálok.
Feleségül akarlak venni.
Nem házasodhatunk össze.
Az osztályom alapján
legfeljebb az ágyasod lehetek.
Szökjünk meg!
Ha elszökünk…
Nem menekülhetünk örökké a világ elől.
Amíg a világ nem változik,
a sorsunk is ugyanaz marad.
Wolsim!
Azt mondtad, oka volt,
amiért nem táncoltam, és elűztek Hanjangból.
Aznap
a legjobb barátom kioltotta az életét.
Egy nemesember
szeretője volt.
A közhiedelemmel ellentétben
a szerelem nem ment meg senkit.
Csak meggyengít,
és nyomorba taszít.
Megmutatom neked…
hogy a szerelem megmentheti az embert.
Ha kell,
hát nyomorba süllyedek…
de veled…
ezt is örömmel teszem.
Wolsim!
Wolsim…
Fiatalúr!
Mi van, ha valaki meglát itt?
Találtam egy hihetetlen dolgot.
A HÉT ERÉNY ÉS FŐBŰN
Ez nyugati tanítás, ugye?
Így van. A könyv szerint minden ember egyenlőnek születik.
Lenyűgöző, nem?
Tessék, nézd meg!
Szerelmesek voltunk,
de különböző osztályba tartoztunk.
Az új tanítások az egyenlőségről beszéltek,
és ez megváltásnak tűnt.
Mi Atyánk, ki vagy a mennyekben,
szenteltessék meg a te neved.
Jöjjön el a te országod.
Legyen meg a te akaratod.
Amint a mennyben, úgy a földön is.
Mindennapi kenyerünket add meg nekünk ma,
és bocsásd meg vétkeinket
miképpen mi is megbocsátunk
az ellenünk vétkezőknek.
És ne vígy minket kísértésbe,
de szabadíts meg a gonosztól!
- Ámen. - Ámen.
„Az Úr minden lény őse,
minden dolgok teremtője.
Ezért az Úr minden leszármazottja
megvédheti magát,
ha az Ő szeretetére hagyatkozik.”
Ha mind egyenlők vagyunk mint az Úr gyermekei,
nem kéne ugyanúgy beszélnünk származástól függetlenül?
De igen.
Yi-sun!
Mondd még egyszer!
Seo Yi-sun, te kis nyavalyás!
De jó érzés, ha leszidsz!
Remélem, egész Csoszonban elterjed.
Mindenkit tegezni fogunk,
és tisztelettel bánunk velük.
Ha eljön az a nap,
akkor majd összeházasodhatunk.
Mit gondolsz, mikor jön el az a nap?
Wolsim!
Szeretnék átmenni az államvizsgán.
Ahelyett, hogy arra várnék, hogy a világ megváltozzon,
magam fogom megváltoztatni.
Talán
mindennél jobban hittünk egymásban.
Elragadott minket a törékeny, mégis veszélyes hit,
hogy boldogok lehetünk együtt,
és e meggyőződéssel megfertőztük egymást.
Nem tudhattuk,
milyen szörnyű következményekkel nézünk szembe.
Ő egy kurtizán.
A neve Wolsim.
Az úrfi katolikusokkal került kapcsolatba, őt is beleértve,
és halálra aggódom magam.
Mit tegyünk?
Wolsim!
- Úrfi! - Wolsim!
Nehéz lesz az út Hanjangba.
Banditák garázdálkodnak arrafelé.
Kérlek, légy óvatos!
Ne aggódj!
Épségben visszajövök, és elveszlek feleségül.
Halálom előtt utoljára
a te arcodat látom majd.
Ez majd rám emlékeztet, amíg távol leszek.
Nem veszem le,
amíg vissza nem jössz.
Kérlek, ne felejts el!
Inkább elfelejtem ki vagyok,
minthogy téged felejtselek el.
Úrfi!
Nem érünk rá egész nap.
Menjünk!
Nemrég egy férfi lemondta édesanyja megemlékezését,
és szörnyű módon elégette és elásta az ősi tábláját.
E tettet a katolicizmus aljas tanításának gonosz követői befolyásolták.
Felváltva tartanak gyűlést otthon, ahol férfiak és nők
együtt ülnek és erkölcstelen dolgokat terjesztenek.
Már a kurtizánházakban is tartanak gyűléseket.
Ez rendkívül sajnálatos.
A közelmúlt förtelmes esetei
azért történhettek meg, mert tétlenül néztük.
Ha ez így megy tovább, az udvariasság földje,
mely a konfucianizmus 4000 évnyi történelmére épül,
a vadállatok és csirkefogók kezében végzi.
Ezt megakadályozandó
lefejezzük őket, és a levágott fejeket elrettentésképpen kitűzzük.
Beszögeljük az ajtóikat,
és porig égetjük a falvaikat.
A szomszédos falu romokban áll.
Ha így megy tovább, a mi falunk sem lesz kivétel.
A noron párt a katolikusokat használja fel arra,
hogy minket megbuktasson,
de nem tehetünk semmit.
Ha fel kell áldoznunk valakit,
csak egy ember jöhet számításba.
Kegyetlen idők jártak.
Kegyetlen időkben pedig szükség van egy bűnbakra.
Az emberek habozás nélkül
elárulták egymást, hogy mentsék az életüket.
A kurtizán tette, esküszöm!
- Ő az! - Biztosan ő az!
- Ő az! - Láttam!
Mindenki azt mondja, hogy te vagy itt az egyetlen katolikus.
Azt hiszi, egy kurtizánt keresek?
Ez nem lehet egy olyan alantas kurtizáné, mint te.
Kitől kaptad?
Válaszolj,
és megkímélem az életed.
Az enyém.
Mindig is…
hozzám tartozott.
De volt valaki,
aki végül
feláldozta magát,
hogy megmentse szerelmét.
Hurrá!
Wolsim!
Úrfi!
Úr…
Wolsim!
A szerelem nem ment meg senkit.
Csak meggyengít, és nyomorba taszít.
Megmutatom neked…
hogy a szerelem megmentheti az embert.
Ha kell,
hát nyomorba süllyedek,
de veled…
ezt is örömmel teszem.
Bosszúra szomjaztam,
és a dühtől elvakítva…
gonosszá váltam.
Ha a menny ott van, ahol Isten lakik,
nem akarok oda kerülni.
Megöltelek…
téged.
A hitem…
okozta
a halálát.
Jól aludtál?
Tessék.
A kedvenced, filteres kávé.
Kimerültnek tűnsz.
Nem érzed jól magad?
Csak álmodtam valamit.
Álmodtál?
Azt mondtad, egy démonnak nem kell aludnia, de te még álmodtál is?
Miről álmodtál?
Arról, amikor még ember voltam.
Visszatértek az emlékeid?
Egy kicsit.
Milyen ember voltál?
Kíváncsi vagyok.
Én…
Szerelmes voltam valakibe.
Wolsimnak hívták.
Szóval az álom nem rólad szólt,
hanem az exedről?
Jaj, ezt nem hiszem el!
Csinos volt?
Jól végződött a történetetek?
Ne mondd, hogy rosszul végződött!
Teljesen jelentéktelen,
átlagos vége lett.
Megyek, megmosakszom.
Erről beszélek.
Magunkra hagynátok minket?
Szóval már emlékszel.
Igen.
Megöltem magam, hogy ne végezzem úgy, mint te,
de te démonná változtattál.
Segítségre volt szükségem.
Nemcsak a mennyben, hanem a pokolban is.
Amikor az emberek iránti ellenszenved egyesült Isten akaratával,
megszületett egy démon.
Hogy lehetett a hitem jutalma
egy ilyen tragikus halál?
A hit eredendően veszélyes dolog.
Talán minden másnál veszélyesebb.
Nem is érzel bűntudatot?
Hogyhogy nincs bűntudatod, amikor még az alantas embereknek is van?
Kire vagy ennyire dühös, rám vagy magadra?
Vagy talán félsz, hogy a sors megismétli önmagát?
Hogy megint szenvedni fog miattad?
Miről beszélsz?
Ahogy mondtam,
a sors megismétli önmagát.
Ezért került a tetoválásod rá.
Összefonódott az életetek, hogy újra lesújtson a balszerencse.
Fogd be!
Ezt a sorsot te teremtetted magadnak.
Csak megfizetsz azért, amit tettél.
A sors…
Jeong igazgató!
Azt hiszem, találtam valamit a múltjából.
Tudja, mi volt a teljes neve?
Seo Yi-sun.
Honnan tudta?
Visszatértek…
az emlékeim.
Arra is emlékszik, hogyan halt meg?
Most más sokkal jobban megértem magát,
hogy ismerem Seo Yi-sun szerencsétlen életét.
Nem csoda, hogy gyűlöli az embereket.
De ha
már mindenre emlékszik, meséljen Wolsimról!
Ő Do Do-hee.
Kizárt.
A találkozásunk
nem volt véletlen.
Lehet, hogy akkor kezdett emberré válni,
amint megismerte őt?
Legyengült az első találkozásukkor,
és a tetoválása is átkerült rá.
Biztos így van.
Eddig azt hittük,
azért vált emberré, mert elvesztette az erejét,
de pont fordítva történt.
Más szóval
azért kezdett gyengülni, mert találkozott valakivel,
aki fontos volt a múltjában.
Mint a tyúk meg a tojás.
Elmondja neki?
Nem.
Jobb, ha nem tudja.
WOLSIM
Wolsim!
Rémlik valami.
Úgy tűnt, kerüli a témát.
Még mindig érez valamit iránta?
Úgy beszélek, mint egy megszállott feleség.
Erre oda kell figyelnem.
Szabad!
Feltöltöttem az új termék értékesítési adatait.
Shin kisasszony!
Tegyük fel, hogy emlékezetkiesése volt.
Mit érezne, ha hirtelen visszatérne az emlékezete?
- Most megfogott. - Képzelje el!
Ha a régi emlékei előtörnének,
össze lenne zavarodva, igaz?
Meglepődne és zavarodottá válna.
Ilyen helyzetben az lenne a legjobb,
ha valaki türelmesen maga mellett állna.
Gondolom.
Köszönöm, hogy segített tisztázni.
Szívesen.
Megmentettem a világot.
Mindannyiótokért ontottam vért.
Do-gyeong!
Tarts ki még egy kicsit,
és apád kijuttat innen.
Szedd a gyógyszereidet,
és vigyázz…
Mindent tudtál, igaz?
Mindent tudtál…
de szemet hunytál felette.
Csak magaddal törődsz.
Do-gyeong!
Feláldoztam magam érted.
Megvédtelek.
Te vagy…
az igazi gonosz.
Egész életemben jó voltam.
Ezért nem bűnhődöm.
És…
velem mi lesz?
Velem mi lesz?
Mi rosszat tettem?
Te…
nem hallgattál apádra.
Nem úgy éltél, ahogy ő akarta.
Ezért kell bűnhődnöd.
Megérdemled.
A te hibád.
Noh Do-gyeong!
Nyugalom, Noh Do-gyeong!
Nyugalom!
Most te jössz.
Azt kérem.
Azt is.
Jó ügyet szolgál, ugye?
Igen, minden bevételt a Gyermekjóléti Szolgálatnak adunk.
Remek.
Ezt is kérem.
Halló, Kim Se-ra vagyok.
Jeong úr!
Köszönöm az ajándékot.
Most már jól vagyok, hála neked.
Nem azért tettem, mert kedvellek.
De nem szidsz le,
amiért ma is itt vagyok.
Megjött Do-gyeong pszichiátriai felmérésének eredménye.
Agresszív impulzuskontroll-zavar,
extrém szorongás és depresszió. Súlyos az állapota.
Gyakorlatilag időzített bomba volt.
Ha nem lettél volna ott,
Do-hee nem úszta volna meg.
Köszönöm.
És…
Sajnálom,
hogy eddig félreértettelek.
Nem volt félreértés.
Jó napot, Park nyomozó!
Do-hee!
Megvan a pszichiátriai vizsgálat eredménye.
Noh Do-gyeong…
meghalt.
NOH DO-GYEONG
Igyál egy kis vizet!
Jól vagyok.
Biztos sokkos állapotban vagy.
Szólj, ha bármiben segíthetek!
Nem lehet könnyű.
Köszönöm, hogy eljöttél.
Ő ölte meg Ju asszonyt.
Persze hogy itt vagyok.
Már korábban bocsánatot kellett volna kérnem,
de nehezen fogadtam el, hogy egy szörnyeteg a fiam.
Sajnálom, Do-hee.
Elbuktam szülőként.
Tehát öngyilkos lett?
Biztos emésztette
a bűntudat azért, amit tett.
A halála nem teszi jóvá, amit tett.
Megígérem, hogy valahogy kárpótollak érte.
A cég érdekében
kérlek, tartsd titokban!
Még ebben a helyzetben is
a cég miatt aggódsz?
Az anyám és az apád alapították ezt a vállalatot.
Vérrel és verejtékkel.
Mi lenne, ha kiderülne,
hogy az anyámat a mentálisan beteg, pénzéhes unokája ölte meg.
Nagy csapást jelentene a cégre.
És ha ez kiderül,
az az egész családnak árt.
Nemcsak a cégért teszem, hanem a családért is.
Hiszen te is családtag vagy.
Úgy tűnik, a család annak fontosabb,
akinek több a vesztenivalója.
Később találkozunk!
Hol van Noh Do-gyeong, az ördög ivadéka?
Hogy ölhette meg a saját nagyanyját?
Su-ahn!
A fiad megölte az anyánkat.
Nem szívroham volt.
Hanem gyilkosság!
Hozd vissza!
Azonnal hozd vissza!
Úgy sajnálom!
Most mihez kezdesz?
Hozd vissza!
Menjünk!
Levegőznöm kell.
Sajnálom, Su-ahn.
Az egész az én hibám.
Szegény anyánk!
Emlékszel, Gi Kwang-chul milyen néven
mentette el Do-gyeongot a telefonján?
Abraxas.
Tudtam, hogy ismerősen hangzik,
a Demian című regényből van.
„A madár kiszabadul a tojásból.
A tojás a világ.
A születéshez
először
el kell pusztítani egy világot.”
„A madár Istenhez repül,
Abraxasnak hívják.”
Noh Do-gyeongnak
meg kellett ölnie Ju asszonyt, hogy repülhessen?
Ezzel indokolta a bűntettet.
Ez aljasság.
Tényleg
nem tudta?
Noh Suk-min?
Hogy lehetett ennyire figyelmetlen…
hogy nem tudta, mire készül a fia?
Nem értem.
Mi lenne,
ha meglátogatnánk Ju asszonyt?
Elvesztettem az anyámat és a fiamat.
Már csak te maradtál nekem.
Nem is vagyunk olyan jóban.
Eddig nem voltunk,
de próbáljunk meg kijönni egymással, mert csak mi maradtunk.
Austin és Justin lesznek
a Mirae Csoport egyedüli örökösei.
Ju asszony!
Most már mindennek vége.
Bár úgy tűnik,
semmi sem változott.
Noh Do-gyeong elmenekült a bűnei elől.
És én még mindig dühös vagyok.
Vajon túlteszem magam rajta
egy idő után?
Mondd csak!
Idővel mindenen túl leszünk?
Te tudhatnád, hiszen 200 éve élsz.
Nem.
Egy idő után…
csak elfelejted…
a történteket.
Tudtam!
Most megyek.
Ígérem, legközelebb jobb kedvem lesz.
Menjünk!
Áruld el!
A vattacukron és a naplementéken kívül
mit szeretsz még?
Mindenféle édességet.
Úgy tűnik, az édességtől mindenki újra gyereknek érzi magát.
És…
téged is szeretlek, Bok-gyu.
Kis butus.
Ezek örömkönnyek.
Majdnem elfelejtettem.
Tessék.
Mi ez?
Kérlek, nézd meg a holnapi előadásunkat!
- Nem, köszönöm. - Miért?
Válasszuk külön a munkát és a magánéletet!
Nem akarlak zavarni a munkában.
Ne mondd ezt!
Nagyon örülnék, ha eljönnél.
A tenger!
- Siess, Choi! - Csodálatos!
Egy sör után megyünk.
- Ramjont kell enni a Han folyónál. - A PR-osok!
Együnk rántott csirkét is!
- A szerelem nem bűn, ugye? - Üljünk le!
Hova üljünk?
Han úr, Choi kisasszony, ide!
De jó!
Ez olyan szép!
Hé!
Menjünk máshova!
Miért? Tetszik ez a hely.
Nem látod?
Viszonyuk van.
Tényleg?
- Menjünk! - Mi ütött beléjük?
Ez nem viszony!
Te jó ég!
Felfalja a nő, vagy mi?
Nagyon erőszakos.
Menjünk!
Milyen kár! Tetszik a hely.
- Hallgass! - Menjünk máshova!
Ne, gyere vissza!
SUNWOL ALAPÍTVÁNY
Gyönyörű!
Szeretjük!
- Ga-young! - Mutasson szívet a kamera felé!
Ga-young!
- Gyönyörű! - Integessen!
Szeretjük!
Mutasson szívet!
Gyönyörű!
- Nézzen ide! - Nagyon szép!
Egy pillanat!
Gratulálok!
Köszönöm.
Az előadás után azonnal elutazom Koreából.
Nem zavarok tovább.
Végleg elmész?
Csak szomorú emlékeim vannak, Jeong igazgató kivételével.
Bár most már ő sem kivétel.
Jeong igazgatónak és Jinnek pózolnia kell a kamerák előtt.
Tegyél meg egy utolsó szívességet!
Kérlek, ma este igazgatóként koncentrálj a feladataidra!
Menjünk!
Kezdjük újra!
Jeong Gu-won igazgató is itt van.
Álljanak közel egymáshoz!
Tudod, miért kezdtem el táncolni?
A dupla kardos festmény miatt a folyosón.
Tetszett, ahogy Jeong igazgató ránézett.
Szomorúság és melegség volt benne.
Tetszett ez az érzelmes tekintete,
és mindig azt akartam látni.
Reméltem, hogy ha elég keményen táncolok,
egy nap rám is így néz majd.
Ezért kezdtem el.
De végül
Do Do-hee-re nézett így.
Hiába vette el tőlem őt,
a tánc mindig az enyém lesz.
Itt jobban tudok koncentrálni a tanulásra.
Nem úgy néz ki, mintha tanulnál.
Szeretlek, Wolsim.
Seo Yi-sun, te kis nyavalyás!
De jó érzés, ha leszidsz!
Halálom előtt utoljára
a te arcodat látom majd.
Nem veszem le,
amíg vissza nem jössz.
Ha a menny ott van, ahol Isten lakik,
nem akarok oda kerülni.
Gu-won!
Jól vagy?
Amikor ember voltam,
embereket öltem.
Rengeteget…
akik szerettek…
és akiket szerettem.
Volt valami oka?
Nem tudom.
Feláldozták…
a nőt…
akit szerettem.
Az én hibám.
Ha nem szerettem volna…
nem halt volna meg.
Ez ijeszt meg.
Hogy esetleg…
boldogtalanná teszlek.
Nélküled amúgy is boldogtalan leszek.
Ha mindenképp ez vár rám,
veled akarok boldogtalan lenni.
Megmutatom neked…
hogy a szerelem megmentheti az embert.
Ha kell,
hát nyomorba süllyedek,
de veled…
ezt is örömmel teszem.
Vajon az emberek sorsa
előre meg van írva?
Ha igen,
elhatároztam,
hogy a mi sorsunk ezúttal boldog véget ér.
Nézzék!
Uram!
Védelmezz minket a küzdelemben;
a sátán gonosz kísértései ellen légy oltalmunk!
A sátánt és a többi gonosz szellemet,
akik a lelkek vesztére
körüljárnak a világban,
taszítsd vissza a kárhozat helyére!
Láttam az ördögöt.
DO-HEE, A DRÁGA LÁNYOM
Ha tényleg létezik
a sors,
és nem tudjuk
elkerülni a végzetünket,
elpusztulunk-e,
vagy
megmenekülünk?
AZ ELRAGADÓ DÉMON
Nem akarom, hogy a múltam Do-hee-vel megismétlődjön.
Boldog véget ér a történetünk.
- Szeretlek, Jeong Gu-won! - Én is szeretlek.
Ahogy akarod, Do-hee.
Nincs időnk a boldogságodra!
A boldogság néha mérgező.
Hadd kérdezzek valamit!
Tényleg nem tudtál semmit?
Vagy csak szemet hunytál felette?
Azt hittem, nem tudtad, de csak tettetted?
Mennyit tudsz?
A szüleid nem balesetben haltak meg.
Ju Cheon-suk ölte meg őket.
A feliratot fordította: Bencze Ádám Imre