Man må spørge sig selv,
hvorfor John Lennons død gør så dybt indtryk hos så mange.
Nu beder vi i tavshed i ti minutter,
som Yoko Ono har bedt om,
- for John Lennons sjæl. - Mine damer og herrer,
sluk venligst alle radioer.
HAN BAD BLOT OM, AT VI GAV FREDEN EN CHANCE
POLITIAFSPÆRRING
Stop venligst al salg af varer.
Mediter i stilhed.
Nu begynder vi.
Lad os alle bede. Tak.
GIV FREDEN EN CHANCE
POLITIAFSPÆRRING INGEN ADGANG
Væk fra gaden.
Den 8. december 1980
blev John Lennon myrdet uden for sit hjem i New York.
Alle skal over på den anden side af gaden. Kom så!
Utroligt nok for en forbrydelse af den størrelsesorden
kom sagen aldrig for retten.
Juryudvælgelsen skulle være begyndt i dag,
men da de kom ind i retssalen...
KRIMINALFORSORGEN
...stod det klart, at det ikke ville blive en nævningesag.
Så sagens fakta
er aldrig blevet slået fast i offentligheden.
Hele verden ved, hvem John Lennon var.
Og nu prøver vi at finde ud af,
hvem hans angivelige morder er.
Og hvor uvisheden findes,
vokser konspirationsteorier.
Disse FBI-dokumenter viser tydeligt,
at Lennon blev set som en politisk trussel.
JUSTITSMINISTERIET
FORTROLIGT JOHN WINSTON LENNON
Der blev taget initiativer på højeste sted for at gøre noget ved Lennon-problemet.
Nu, 40 år senere,
udtaler vidner sig for første gang.
Der er gået lang tid. Lad os få det frem.
Så er det overstået.
Det er en rejse ind i en morders sind.
I sagen om drabet på et musikalsk geni
og en af de mest insisterende fredsfortalere nogensinde.
Ingen har nogensinde for alvor givet freden en chance.
Gandhi og Martin Luther King forsøgte,
men de blev begge skudt.
FORBANDEDE UNGDOM
FØRSTE AFSNIT
FORTALT AF KIEFER SUTHERLAND
I slutningen af 70'erne trak Lennon sig tilbage fra offentligheden.
Han boede på syvende sal i Dakota-bygningen
lige op ad Central Park i New York,
hvor han isolerede sig med sin kone, Yoko Ono, og sin lille søn, Sean.
Laurie Kaye, som var producer på RKO Radio,
flyver til New York den 8. december 1980
til sin drømmeopgave: Et interview med John Lennon.
Det var det ultimative for mig...
...fordi John var mit idol og mit ikon.
Jeg havde altid været Beatles-fan, så jeg glædede mig virkelig.
John havde bogstaveligt talt været væk fra branchen i fem år,
men han havde ikke givet nogen interviews.
Han var nærmest forsvundet fuldstændigt.
Assistenterne lukkede os ind.
Undskyld forsinkelsen.
Jeg regner altid med, at hun ringer til mig, men hun...
Han kom ind og satte sig ned.
Yoko sad i en anden stol.
Nej, nej... For de ventede bare.
Dette er hans allersidste interview.
Hvad er det? Nå, det er en mikrofon.
- Okay, jeg skal lige sidde ordentligt. - Sådan her.
KL. 14.30
Hallo. Hallo. Dette er en prøve.
- Kører vi? - Vi kører.
Vi kører, skat.
Okay, bare gå i gang, når det passer.
Hvordan har du det med, efter fem års tavshed,
at blotte dig over for folk?
Jeg siger: "Sådan har jeg det nu. Hvordan har I det?
Hvordan går det med jeres forhold?
Klarede I de hårde tider?
70'erne var trættende. Nu står vi her.
Lad os prøve at gøre 80'erne gode."
Det var fantastisk at tale med ham om hans politiske holdninger.
KRIGEN ER FORBI!
Folket har magten.
Folket har magten til at lave og skabe det samfund, de ønsker.
Og jeg mener, det er på tide med forandringer.
Vi tror, vi er delt op i forskellige bidder:
Lande, køn, racer.
Det er til grin.
Forestil jer, at der ikke fandtes lande eller religion.
Bare prøv at forestille jer det.
Ville det være så forfærdeligt?
Han var så begejstret over at vende tilbage til musikken.
Man kunne se i hans øjne, hvad det betød for ham.
En kunstner eller poets opgave er at prøve at udtrykke, hvad vi alle føler.
Det er vores opgave.
Ikke som prædikant eller leder, men som en afspejling af os alle.
Og jeg tror ikke, min opgave er fuldført, før jeg er død og borte.
Og det er der forhåbentlig lang tid til.
Mens John bliver interviewet i Dakota-bygningen,
har en gruppe fans samlet sig på gaden.
Portner Jay Hastings holder øje med dem.
Hvorfor har du aldrig fortalt om det før?
Før nu.
Jeg ville bare ikke have ballade.
JAY HASTINGS PORTNER
Hvad så nu?
Der er gået lang tid. Lad os få det frem.
Så er det overstået.
NAVN - JAY HASTINGS UNDERSKRIFT - PORTNER
At være portner
er mest af alt et vagtjob,
bare uden pistol, peberspray og den slags.
Der var kun en alarmknap på disken, til hvis der var problemer.
Der var altid
folk på gaden, der råbte ind gennem porten.
Det gav ekko inde i gården.
"Hej, John," eller den slags.
"Han er her ikke. Der er ingen hjemme. Smut."
Dørmand Joe Many var også på arbejde i Dakota-bygningen den aften.
Der var allerede folk ved bygningen.
Groupier skabte trængsel foran bygningen.
De vidste, at hvis de blev stående længe nok...
JOE MANY DØRMAND
...kunne de måske opsnappe, hvornår de plejede at gå
en tur eller ud at spise morgenmad eller frokost,
eller hvornår de tog en bil til studiet.
En af dem, der samledes uden for Dakota-bygningen,
fangede Joes opmærksomhed den eftermiddag.
Han var en rund og buttet fyr.
Han dalrede ikke rundt sammen med de andre.
De dalrede rundt, mens han stod i baggrunden
og lyttede.
Jeg spurgte ham: "Hvad laver du her?"
Han sagde, han ville have Johns autograf.
Og jeg kan huske, at han sagde, at han ikke rigtigt
kunne lide musikken, men at han var samler,
og at han samlede på ting som... Jeg mener at huske,
at han sagde, han samlede på sommerfugle eller noget mærkeligt i den dur.
Hvornår bliver det her sendt?
- Jeg vil gerne høre det, hvis... - Vi sender dig en kopi.
Ja, men jeg vil... Jeg vil gerne høre det.
Yoko blev ringet op og sagde til John: "Vi må af sted."
Hvad skrev hun?
- Jeg kan ikke læse det. - Det er til dig.
Jeg skriver det også med kuglepen.
Og imellem de to
er prægningen, og så kan du...
Yoko, jeg gør det lige nu.
TIL LAURIE, KÆRLIG HILSEN YOKO ONO
Det fantastiske par.
Det føltes, som om vi virkelig havde skabt et bånd.
Det er mig en fornøjelse. Jeg...
Jeg er også fan af andre mennesker.
De skulle tilbringe aftenen i studiet.
KL. 16.30
Vi forlod alle bygningen sammen.
Der var uden tvivl flere mennesker foran Dakota-bygningen,
Beatles- og John Lennon-fans, end da vi ankom.
Vi gik alle ud,
og en temmelig irriterende fyr kom hen til mig
og sagde: "Talte du med ham?
Fik du hans autograf?
Talte du med ham? Fik du hans autograf?"
Vi troede, han ville gå sin vej. Det gjorde han ikke.
John og Yoko satte sig ind i limousinen og kørte væk.
Så kom fyren hen til mig igen.
"Nå? Nå? Nå? Hvad sagde han? Hvad sagde han?"
Jeg vendte mig bare om og gik.
John og Yoko er på vej til studiet
for at færdiggøre en ny single med produceren Jack Douglas.
Vi arbejdede på en plade.
Vi havde det herligt.
JACK DOUGLAS MUSIKPRODUCER
Han var i den grad tilbage.
Hans selvtillid var skyhøj.
Lad os zoome ind, Bob.
- Ja. - Hvor gør man det?
Den forreste er fokus, og den bagerste er zoom.
De her to knapper.
Angående film.
En god film er en, der giver en lyst til at lave en film.
Gid jeg havde lavet den.
Jeg ville sgu løbe ud og lave den.
Hvis jeg hører en god plade, så vil jeg selv lave den.
Så laver jeg en, der minder om.
- Enogtredive og 32, ikke? - Jo.
Kør dem gennem gaten og send en tone fra...
Da vi gik i gang med at indspille, var hans kreative åre virkelig...
Man kunne mærke den.
Okay.
Alt gik, som det skulle.
Han var ekstatisk.
Johns lykkelige familieliv,
især farrollen for hans lille søn, Sean,
har inspireret ham til at lave musik igen.
Over den der tv-skærm hang et foto af Sean.
Så når man kiggede op på højtalerne, var han der.
Vi havde hans foto deroppe hele tiden,
så han kiggede på mig hele tiden.
Det hele handlede om Sean.
Han sagde: "Jeg kan ikke holde op.
Det kører bare, og jeg vil ikke stoppe."
Fordi jeg ikke havde været i studiet i fem år,
var han vant til at have mig i nærheden hele tiden.
En dag satte han sig op og sagde:
"Ved du, hvad jeg vil være, når jeg bliver stor?"
Og jeg sagde: "Nej. Hvad vil du være?"
Han så mig i øjnene og sagde: "Bare en far."
Jeg ved ikke, om det er, fordi han er født samme dag som mig.
Så vi er nærmest tvillinger.
Hvis jeg er deprimeret, begynder han også at blive det.
Så nu har jeg endnu en grund til at holde mig sund og positiv.
Jeg tilbragte tid med Sean, og pludselig kom sangene til mig.
Jeg prøver ikke at konkurrere med mit gamle jeg.
Paul og jeg lavede mange sange dengang,
men på et tidspunkt var det ikke længere samme fornøjelse.
Og jeg prøver at vende tilbage og nyde det.
Folk snakker altid om, at "John og Yoko fandt sammen,
og så gik Beatles i opløsning."
Og vi har været sammen i længere tid end Beatles.
Den aften blev vi færdige med at mixe, så det hårde arbejde var overstået.
Vi vidste, at vi var nået i mål.
Den sidste gang jeg så ham,
gik han ind i elevatoren på tiende sal.
Da elevatordøren lukkede,
stod han lige foran mig og smilede.
Han var så glad for, hvordan det gik.
Det havde været en pragtfuld dag.
Og han sagde til mig:
"Vi ses i morgen kl. 9." Han var henrykt.
KL. 22.40
Fyren stod ved indgangen til bygningen.
Jeg spurgte ham: "Hvorfor er du her stadig?"
Han sagde: "Jeg vil have Yokos autograf."
Og så gik jeg nedenunder igen.
En limousine kører John og Yoko tilbage til Dakota-bygningen.
Taxachaufføren Richard Peterson bliver hyret til samme destination.
Jeg samlede to mænd op.
De sludrede på bagsædet.
Man siger, vi ikke lytter, men det gør vi.
RICHARD PETERSON TAXACHAUFFØR
Vi taxachauffører hører alt, hvad der foregår omme bagi.
De skulle til fest i Dakota-bygningen.
KL. 22.48
Vi når frem.
Jeg holdt bag ved en limousine.
Yoko stiger ud
og går hen mod Dakota-bygningen foran John.
Jeg var tæt på at have fyraften.
Og jeg hørte et smæld. En bildør, der lukkede.
John Lennon må være den næste, der stiger ud. Jeg havde aldrig set ham rigtigt før.
Jeg tænkte: "Nu kan jeg sige, at jeg har set John Lennon."
Man kunne høre ham komme, for han gik i et rask tempo.
Man kunne høre...
Så så jeg ham.
Jeg så ham fyren.
Lennon var på vej ind, og knægten sagde:
"John Lennon," og han havde... Han stod der bare.
Kraftig, tyk fyr.
Jeg så på ham gennem for...
Gennem forruden på min taxa.
Jeg så ham skyde ham.
Fem skud.
Han havde lige skudt John Lennon.
Han løber forbi mig. Han siger: "Jeg er blevet skudt."
Der løb allerede blod ud af munden på ham,
og han faldt sammen på gulvet.
Jeg rullede ham om på ryggen og tog hans briller af
og lagde dem på disken.
Og Yoko skreg: "Ring efter en ambulance, ring efter en ambulance,
ring efter en ambulance!"
Så jeg løb ud i forkontoret.
Jay stod der smurt ind i blod uden at sige noget til mig.
Så jeg gik forbi disken,
og der lå John, så lang han var.
Han bevægede sig ikke.
Og Yoko sad med hans hoved i sit skød.
Han skød ham.
Jeg troede, de var i gang med at indspille en film.
Det troede jeg.
Jeg troede, de indspillede en film,
men jeg kunne ikke se nogen lamper eller kameraer.
Så det gik op for mig: "Det her er ikke nogen film."
Men fyren stod der stadig med pistolen.
Fuldstændig rolig, fuldstændig rolig.
Underligt nok bliver gerningsmanden på gerningsstedet,
og den første politibetjent på stedet, er Peter Cullen.
Vi fik en anmeldelse om et muligt skyderi.
Da vi parkerede over for Dakota-bygningen, kom nogen løbende hen til mig.
Han løb væk fra bygningen.
PETER CULLEN POLITIBETJENT
Han sagde: "Pas på. Der er en mand, der skyder."
Jeg sagde: "Åh gud, så er det nu."
Hele ens liv passerer revy i løbet af få sekunder.
Jeg så mig omkring. Alle var lammede.
Det var som et foto.
Den eneste, jeg kendte, var dørmanden, og jeg spurgte:
"Hvad fanden foregår der her?" Han pegede og sagde: "Han har lige skudt Lennon."
Den næste, der ankommer, er betjent Herb Frauenberger.
Vi parkerede på vestsiden.
HERB FRAUENBERGER POLITIBETJENT
Så vi havde to patruljevogne,
en på hver side af porten, med forlygterne lysende på porten.
De andre betjente tilbageholdt en mand op ad muren.
Vi gav ham håndjern på. Og det var mærkeligt.
Han strittede slet ikke imod.
Han gjorde ikke modstand.
Han undskyldte faktisk over for os.
Han sagde: "Jeg beklager, at jeg har ødelagt jeres aften."
Og jeg sagde: "Det kan du ikke mene."
Du har lige ødelagt hele resten af dit liv.
Hvad fanden tænkte du dog på?"
Nogen råbte: "En mand er blevet skudt heromme.
En mand er blevet skudt." Så vi går naturligvis ind med pistolerne trukket.
Det første, jeg ser, er en mand, der ligger på gulvet.
Jeg ved ikke, om han lever. Han bevæger sig ikke.
Jeg sagde: "Måske har han stadig en puls."
Så jeg drejede hans hoved en smule,
så jeg kunne prøve at mærke efter hans puls med hånden.
Og han havde en meget svag puls.
Nogen omme bagi havde sagt:
"Det er John Lennon." Og da slog det mig:
"Du godeste, det er John Lennon."
Nu havde der samlet sig en folkemængde,
så vi bar ham ud og lagde ham i vores bil og sagde:
"Lad os få ham væk herfra i en fart."
Vi kontaktede hospitalet,
men vi nævnte ikke, at det var John Lennon, fordi journalister
overvåger politiradioerne.
Vi ville ikke have et gedemarked.
John bliver kørt til Roosevelt Hospital...
...der har en af de bedste traumeenheder på Manhattan.
INTENSIVAFDELING
Vi vidste, han var blevet skudt.
Vi vidste, han blødte voldsomt.
John Lennon havde altid været min yndlings-Beatle.
BARBARA KAMMERER AKUTSYGEPLEJERSKE
Og jeg syntes, det var så tragisk, at det var den eneste gang
i mit liv, at jeg fik lov at møde ham.
SKADESTUE ROOSEVELT HOSPITAL
Jeg løber derned og spørger: "Hvad sker der?"
De siger: "Vi har et skudoffer."
Vi samles om ham.
Vi behandler ham, lægger drop...
DR. DAVID HALLERAN AKUTLÆGE
...giver ham hjertemassage.
De lægger en slange og trækker vejret for ham.
Og pludselig er der en, der siger:
"Hov, det ligner John Lennon."
Jeg sagde: "Nej, det kan det ikke være."
De begynder at gennemgå hans tøj og finder hans pung.
Der er nogle fotos af ham,
Sean og Yoko med en hvid Rolls-Royce i baggrunden.
Så jeg tænkte: "Du godeste, det er John Lennon."
Mens lægerne stadig behandler Lennon,
begynder nyheden, om at han er blevet skudt, at sprede sig.
Vi har lige modtaget en chokerende nyhed.
En mand, som foreløbigt er blevet identificeret som John Lennon,
det tidligere Beatles-medlem, er blevet skudt på Central Park West
uden for Dakota-bygningen, hvor John Lennon bor.
Politiet kørte ham til Roosevelt Hospital.
Hvis vi får flere informationer i aften, hører I dem her.
Vi prøver at få fat i politiet,
hospitalet og hans kone, Yoko Ono, for at få
deres kommentarer og finde ud af mere om,
hvad der foregår.
Nyhedsredaktionerne prøver at holde trit med historien,
men omfanget af Lennons skader er meget tydelige
for lægerne, der behandler ham.
BØN
Ens hænder er på hjertet,
og man klemmer det, som om det
selv prøvede at gøre det.
Man bliver bare ved med at pumpe det.
Man håbede, at noget ville...
At man ville få et lille livstegn.
Og desværre var det bare ikke nok.
Jeg tror, der gik tre kvarter, før det stod klart, at det var
forgæves og vi...
Vi tog beslutningen og stoppede.
Man kunne høre en knappenål falde.
Man vil gerne gøre mere,
men man stopper, og der er ingenting at sige.
Desværre er der meget, meget stille.
Da han tog beslutningen, og det var forbi...
DEARTRA SATO AKUTSYGEPLEJERSKE
...og vi forlod lokalet, kørte "Imagine" som baggrundsmusik.
Da var det, at vi alle for alvor indså det.
Hvad, hvis jeg havde gjort det ene eller det andet? Man føler, man har svigtet.
Gud velsigne dig.
Jeg sad og arbejdede, da min kone kom.
Hun var bleg, og hun sagde: "Jeg må tale med dig."
Så sagde hun, at John var blevet skudt.
Vi tog straks en taxa, og chaufføren havde radioen tændt,
og det var det eneste, de talte om.
John Lennon, det tidligere Beatles-medlem, er blevet skudt to gange
i ryggen og befinder sig nu på et hospital i New York.
Der er ingen oplysninger om hans tilstand.
Musikproducer Jack Douglas og hans kone ankommer
til hospitalet og nægtes adgang.
Jeg hedder Jack Douglas. Jeg har lige været sammen med ham.
Det ved vi, men vi må bede jer gå.
Er Yoko her? Er Fred her?
Yoko er her.
Sig, at Jack er her.
Jeg troede, han var blevet skudt, men at han var i live.
Det var det eneste, jeg turde håbe på.
- Sig, at jeg er her. - Han er deres nærmeste.
Vi skiltes for fem minutter siden, før han tog hjem.
Det er hans bedste ven. Hendes bedste ven.
Hun har brug for at have nogen hos sig.
Sig, at Jack er her.
Det er nu sundhedspersonalets opgave
at fortælle Yoko, at John er død.
Hun faldt sammen, så jeg knælede ved siden af hende.
Hun holdt om mig, og jeg blev ved med at gentage, at han ikke led.
At han ikke var bange.
Så sagde Yoko: "Jeg må hjem.
Jeg må tale med min søn."
Hun ville ikke have, at han skulle høre det i radioen eller i fjernsynet.
De stod selvfølgelig foran hovedindgangen.
Journalisterne.
Så jeg sagde: "Bed chaufføren om at køre om til 59th Street.
Så kan I komme ud ad sideudgangen."
Så det gjorde vi.
POLITI
Ind i bilen, og så kørte hun tilbage til Dakota-bygningen.
Vi blev der, indtil de sagde, at han var død.
Men...
Det var ganske simpelt forfærdeligt.
Tredje down.
Nyheden om Lennons død er umulig at holde skjult...
3. DOWN OG 5
...og det er kommentatorerne på Monday Night Football,
der for slukkede mikrofoner drøfter,
om de skal fortælle landet det.
Jeg kan ikke se, hvordan kampsituationen
tillader den nyhed.
- Kan du det? - Bestemt. Det kan jeg.
- Kan du det? - Ja da.
Vi er nødt til at gøre det. Og det ved vi godt.
- Okay. - Jeg... Vent.
- Dette er et tragisk øjeblik. - Okay.
...og det vil ryste hele verden.
Godt. Jeg får det med.
En ufattelig tragedie,
som er blevet bekræftet for os af ABC News i New York.
John Lennon, som blev skudt uden for sit lejlighedskompleks,
blev kørt på Roosevelt Hospital, men var død ved ankomsten.
Det er svært at vende tilbage til kampen efter sådan en nyhed.
Det er det bestemt. Der mangler tre sekunder.
Og hvordan fandt Monday Night Football ud af det?
Da John Lennon ankom til hospitalet, lå der en fyr på en båre.
Han var vist producer for en af nyhedsstationerne.
Han kørte på sin motorcykel, da han blev ramt af en taxa.
Så han fik naturligvis fat i en betjent.
Og da betjenten fortalte ham det, vidste ABC News det.
Og så vidste alle det selvfølgelig.
En, to, en, to. Prøve, prøve, prøve.
- Du skal læse overskriften. - En, to. Prøve, prøve.
OVERSKRIFTER
Vi har netop fået et telegram ind fra United Press International.
Tidligere Beatles-medlem, John Lennon, er død.
Han blev dræbt her til aften i sin lejlighed på Manhattan.
Han blev angiveligt skudt tre gange.
Han blev alvorligt såret og kørt til Roosevelt Hospital,
hvor han døde.
POLITIAFSPÆRRING INGEN ADGANG
På få minutter samledes hundredvis og snart tusindvis
af mennesker foran Dakota-bygningen.
Ryk baglæns. Væk fra gaden.
Væk fra gaden.
Han er ikke død.
Det er bare noget, de siger.
Er du klar over, at lægen lige har sagt det?
Ja, men jeg er ligeglad.
Det er bare noget, de siger for at få folk væk herfra.
Han er ikke død. John Lennon kan ikke være død.
Godt, tilbage. Væk fra gaden...
Det drev mig til vanvid
i årevis, at jeg for det meste kørte med ham hjem.
Så utallige gange har jeg forestillet mig, at jeg var i limousinen med ham,
at han steg ud, og at jeg så tossen
og nedlagde ham, og så ville verden se anderledes ud.
Hvis man tænker den tanke for mange gange, begynder man at blive skør.
Ved Dakota-bygningen sørgede fans på gaden.
Ingen kunne mindes så stor en sorg
og sådan et chok over en sangers og sangskrivers død.
John Lennon og Beatles havde spillet en ekstraordinær rolle
i en hel generations liv.
Jeg ved ikke, hvor jeg ellers skal gå hen. Jeg har brug for at være her.
Jeg kan ikke forklare det.
Jeg var nødt til at komme herhen for virkelig at indse, at det var sket.
At nogen rent faktisk kunne finde på at skyde John Lennon.
Han var et geni.
I sit liv har John givet mere kærlighed
end de fleste mænd og kvinder på Jorden.
Vi er her for at vise, at kærligheden ikke er død, selv om John er det.
Selv om han er død, lever hans ånd videre.
Og hans ånd lever videre i os og alle de mennesker, der boede her.
Lignende kollektive sørgemanifestationer
finder sted over hele kloden.
Der har været reaktioner på begge sider af Atlanten
på mordet denne morgen på det tidligere Beatles-medlem, John Lennon.
Han blev skudt og dræbt uden for sit hjem i New York.
Liverpool i England var et helt særligt sted at være i dag.
I vintersolen på den centrale plads i Liverpool
ankom folk i tusindvis.
Læger måtte behandle 110 personer, hovedsageligt for udmattelse.
Det var arbejdere
og den slags mennesker, som John Lennon voksede op blandt.
Den slags, han selv engang var.
Pressen er fast besluttet på
at få en reaktion fra Lennons tidligere bandkolleger.
Jeg blev meget chokeret. Det er forfærdeligt.
Hvornår fandt du... Hvordan fandt du ud af det?
Jeg blev ringet op her til morgen.
- Af hvem? - Af en af mine venner.
Har du tænkt dig at rejse over til begravelsen?
Det ved jeg ikke endnu.
Det er trist.
Okay. Tak. Hej med jer.
Tak. Farvel.
Efter chokket over mordet på Lennon
blev fokus rettet mod den mistænkte, som var i politiets varetægt.
...at motivet ikke var røveri.
Kan du sige mere om det?
Jeg kan ikke komme det nærmere end det.
Men røveri lader ikke til at have været motivet.
Var der problemer med at anholde personen?
Ikke så vidt jeg ved.
Efterforsker Ron Hoffman får ansvaret for efterforskningen.
Ved du, hvad der skete med ham?
Han forlod sin lejlighed... Han forlod
en limousine, da han ankom til sit hjem,
og han blev skudt bagfra i vestibulen.
- Højere, tak. - Ved man hvorfor?
- Ikke på nuværende tidspunkt. - Der var intet sammenstød?
Vi bruger aldrig begrebet "hovedefterforsker."
Det hører man ofte på tv.
Jeg var bare ham, der fik sagen.
RON HOFFMAN EFTERFORSKER
Og hvis det går galt, er det min skyld.
Der har været snakket om endnu en mistænkt.
- Er der noget om det? - Det ved jeg ikke.
Du sagde, han var ung. Hvor ung?
Du presser mig. Jeg ved det ikke.
- Undskyld, men vi... - En ung mand på omkring 20.
Jeg har kun set ham i få sekunder.
Jeg vidste med det samme, at det ville blive en kæmpe sag,
og at vi ikke måtte begå fejl.
Gerningsmanden blev anholdt
og kørt til stationen for at blive ekspederet.
Der var mere fyldt end nogensinde.
Og så begyndte telefonen at ringe.
Jeg modtog opkald fra hele verden.
Presset på mig var meget større end normalt.
- Meget større. - Chef, chef.
Chef, chef, chef.
Efterforskerne afhørte ham oppe ovenpå
for at prøve at finde ud af, hvad han tænkte.
Han befandt sig ikke i en celle.
Han sad på en efterforskers kontor.
Han sad ned, mens tre-fire folk talte med ham.
De kunne se, at han ikke var en aggressiv type.
Når man så på ham, tænkte man: "Skulle ham her have skudt nogen?
Aldrig i livet." Han lignede en nørdet collegeelev.
De prøvede at få så meget ud af ham som muligt.
De manipulerede med ham.
De prøvede at blive venner med ham, så han ville åbne sig mere.
Det var planen.
Når folk bliver anholdt,
ringer vi til kriminalregisteret.
For at få hans straffeattest.
Hans smørrebrødsseddel, som man siger.
Vi kendte intet til hans baggrund.
Jeg havde ingen ledetråde. Intet.
Han var helt ukendt.
Han havde ingen straffeattest eller noget som helst.
Mens nyheden spredes, begynder vidner at dukke op.
Taxachauffør Mark Snyder ankommer til politistationen.
Jeg havde haft en fyr i min taxa den dag.
Han blev ved med at spørge om John Lennon.
MARK SNYDER TAXACHAUFFØR
Jeg tænkte, at han kunne have været gerningsmanden.
Jeg gik ind på stationen, hvor de havde ham i varetægt.
Jeg fortalte dem hele historien.
Jeg kørte om natten.
Jeg kørte ind i byen i min taxa. Mod nord ad 8th Avenue.
Der var en, der prajede mig.
Han havde en sportstaske, og han lignede en, der var i militæret.
Det første, han sagde, var: "Jeg er producer for Rolling Stones.
Jeg har lige lavet en indspilning med Beatles.
De er blevet gendannet." Hvad skulle jeg sige til det?
"Ja, helt klart."
Jeg spurgte ham: "Kan du huske nogen af de nye sange?"
Så blev han vred. "Det fortæller jeg dig ikke.
Glem det."
Han bladrede manisk i en bog, en notesbog.
Jeg kunne se i bakspejlet, at der kun var blanke sider.
Han sagde: "Sæt mig af her." Så jeg satte ham af.
Han gik hen til førervinduet.
Jeg rullede vinduet ned.
Han betalte mig, hvad han skyldte.
Og så sagde han: "Jeg hedder Mark David Chapman.
Du kommer til at huske mit navn."
Det står efterforskerne klart,
at de har at gøre med en usædvanlig sag.
Og for efterforskerne er der noget, der ikke hænger sammen.
En af de usædvanlige ting var, at da han blev anholdt,
læste han i bogen Forbandede Ungdom.
Han stod der bare og ville gerne fanges.
Han kunne have spadseret væk og ud i Manhattans gader.
Så ville jeg stadig lede efter ham nu.
Var han ene om det?
Samarbejdede han med nogen i kulissen?
Når nogen slår andre ihjel, er der altid en grund.
Hvad var hans grund?
I NÆSTE AFSNIT
FBI-dokumenter viser, at Lennon blev set som en politisk trussel.
Når jeg åbnede døren, stod der folk
på den anden side af gaden.
Jeg satte mig ind i bilen, og de fulgte efter mig.
Det gik op for mig, at det var alvor.
De var efter mig.
Vi vil have drengene hjem. Og lad os ikke glemme våbnene.
Der blev taget initiativer på højeste sted for at gøre noget ved Lennon-problemet.
Tekster af Simon Boertmann Brüel