Peate endalt küsima,
miks John Lennoni surma nii laialdaselt ja sügavalt läbi elatakse.
Ja nüüd võtame kümme minutit, et palvetada,
nagu Yoko Ono palus,
John Lennoni hinge eest. - Daamid ja härrad,
palun lülitage kõik raadiod välja.
TA PALUS VAID RAHULE VÕIMALUSE ANDA
POLITSEI PIIRE
Palun lõpetage igasuguse kauba müük.
Mõtisklege omaette, vaikselt.
Ja me alustame.
Palvetame. Aitäh teile.
ANDKE RAHULE VÕIMALUS
POLITSEI PIIRE ÄRA TULE
Vabastage tänav.
1980. aasta 8. detsembril
mõrvati John Lennon New Yorgis tema kodumaja ees.
Olgu, kõik teisele poole tänavat! Kähku!
Hämmastaval kombel ei jõudnud nii tõsine kuritegu
iial kohtusse.
Täna pidi algama vandekohtu valimine,
kuid kohtusaalis...
VANGLAAMET
...selgus, et protsessi ei alustata.
Seega ei ole fakte
iial avalikustatud.
Terve maailm teab, kes John Lennon oli.
Ja nüüd üritame me mõista...
Üritame maalida pildi tema väidetavast tapjast.
Ja seal, kus valitseb teadmatus,
on hakanud levima vandenõuteooriad.
FBI toimikud näitavad, et Lennonit peeti poliitiliselt ohtlikuks.
USA JUSTIITSMINISTEERIUM
KONFIDENTSIAALNE JOHN WINSTON LENNON
Kõige kõrgemal tasandil tehti samme, et tegeleda „Lennoni probleemiga“.
Nüüd, 40 aastat hiljem,
võtavad tunnistajad esimest korda sõna.
Aeg on edasi läinud. Pange kõik kirja.
Ma ei tea. Siis on see tehtud.
Ennekõike reisime me mõrvari mõttemaailma.
Tapeti geniaalne muusik
ja üks sõnakamaid rahu eestkõnelejaid, keda maailm iial näinud on.
Keegi ei ole rahule võimalust andnud.
Gandhi üritas, Martin Luther King samuti, mõlemad lasti maha.
KURISTIK RUKKIS
1. OSA
VIIMANE PÄEV
JUTUSTAB
1970ndate lõpus tõmbus John Lennon avalikkusest eemale.
Ta elas Dakota hoone seitsmendal korrusel,
New Yorgi Central Parki veerel,
erakuna koos oma naise Yoko Ono ja väikse poja Seaniga.
RKO Radio produtsent Laurie Kaye
lendab 1980. aasta 8. detsembril New Yorki,
kus ootab unelmate tööots: intervjuu John Lennoniga.
See oli minu jaoks ülim au...
RKO RADIO PRODUTSENT
...sest John oli mu iidol, minu eeskuju.
Olin alati biitleid fännanud, nii et olin tohutult elevil.
John oli muusikaärist viis aastat täiesti eemal olnud,
ühtegi intervjuud andmata.
Põhimõtteliselt oli ta õhku haihtunud.
Assistendid lasid meid sisse.
Vabandust, et hilinesin. Ootasin, et mind kutsutakse, aga ta...
Ta tuli sisse ja võttis istet.
Yoko istus teisel toolil.
Ei-ei. Sest nad lihtsalt ootasid.
See on Lennoni viimane intervjuu.
Mis see on? Aa, mikrofon.
Las ma lõõgastun. - Lihtsalt nii.
14.30
Tere. Tere. Testin. Testin.
Oleme kuuldavad? - Jah.
Oleme, kallis.
Olgu. Kohe kui valmis oled, jah.
Mis tunne on pärast viieaastast vaikimist
ennast inimestele paljastada?
Ütlen: „Siin ma nüüd olen. Kuidas teil läheb?
Kuidas sinu suhtel läheb?
Oled sa kõigest üle saanud?
70ndad olid päris igavad, eks? Siin me nüüd oleme.
Üritame 80ndad paremaks muuta, teate.“
Imeline oli rääkida temaga tema poliitilistest vaadetest.
SÕDA ON LÄBI!
Inimestel on võimu.
Nad saavad luua just sellise ühiskonna, nagu tahavad.
Ja minu arust on aeg muutusteks küps.
Arvame, et me oleme killustunud, jagatud riikideks, sugudeks, rassideks.
See on naeruväärne.
Kujutage ette, et riike ei ole. Kujutage ette, et religioone ei ole.
Mõelge vaid!
Oleks see siis nii hirmus?
Ta ootas muusika juurde naasmist tohutu elevusega.
Nägin ta silmist, mida see talle tähendas.
Iga kunstniku ja poeedi ülesanne on püüda väljendada meie kõigi tundeid.
See on meie töö.
Mitte jutlustaja ega liidrina, vaid meie kõigi peegeldusena.
Minu töö lõpeb alles siis, kui olen surnud ja maha maetud.
Loodetavasti alles tüki aja pärast.
Kui John Dakota hoones intervjuud annab,
on alla tänavale kogunenud rühm fänne.
Neil hoiab silma peal portjee Jay Hastings.
Miks te varem sõna võtnud pole?
Siiani.
Ma ei tahtnud lihtsalt probleeme.
PORTJEE
Ja nüüd?
Aeg on edasi läinud. Pange kõik kirja.
Ma ei tea. Siis on see tehtud.
Portjee töö...
Peamiselt oled sa nagu turvamees.
Aga ilma tulirelva ja pipragaasi ning muu sääraseta.
Probleemide puhuks oli laua all paanikanupp.
Tänaval oli kogu aeg inimesi, kes väravast sisse karjusid.
Nende hääl kajas siseõues.
„Kuule, John!“ No teate, sellised asjad.
Ta pole siin. Kedagi pole kodus. Lahkuge.
Sel õhtul on Dakotas tööl ka uksehoidja Joe Many.
Rahvast juba oli.
Naisfännid kogunesid maja ette troppi.
Nad teadsid, et kui oled seal küllalt kaua...
UKSEHOIDJA
...saad ilmselt aru, millal John läheb välja jalutama, hommikust või lõunat sööma.
Millal ta autoga stuudiosse sõidab.
Üks Dakota ette tulnud inimene
jääb Joele sel pärastlõunal silma.
See mees oli üsna trullakas ja täidlane.
Ta ei veetnud seal aega koos teistega.
Nemad olid koos ja tema hoidis nende selja taha.
Kuulas pealt.
Küsisin: „Mida sa siin teed?“
Ja ta vastas, et tahab Johnilt autogrammi saada.
Mingil põhjusel jäi mulle meelde, et mehe sõnul
ei meeldinudki talle Johni muusika. Ta olevat kollektsionäär
ja kogus... Mulle on nagu meelde jäänud, et enda sõnul
kogus ta liblikaid või mingeid muid veidrusi.
Millal intervjuu eetrisse läheb?
Tahaksin kuulata, kui... - Saadame koopia.
Jah, aga ma... Mulle meeldib kuulata.
Yokole helistati ja ta ütles Johnile: „Jessas, me peame minema.“
Mis ta kirjutas?
Ma ei näe. - „Kellele“. See on sulle.
Kirjutan pastakaga üle.
Ja nende kahe vahel
on selle jälg ja sa saad...
Yoko, ma teen seda kohe praegu.
LAURIELE ARMASTUSEGA YOKO ONO
See võrratu paar.
Tundsin, et me olime tõepoolest ühise keele leidnud.
Suurima rõõmuga.
Mina olen jällegi suur inimestefänn.
Nad pidid õhtu stuudios veetma.
16.30
Me kõik lahkusime hoonest koos.
Dakota ees oli kohe kindlasti rohkem rahvast,
biitlite ja John Lennoni fänne, kui meie saabumise ajal.
Me kõndisime kõik koos välja
ning minu juurde tuli üks üsna tüütu mees
ja küsis: „Kas sa rääkisid temaga?
Said talt autogrammi?
Rääkisid temaga? Autogrammi said?“
Arvasime, et mees lahkub. Ei lahkunud.
John ja Yoko istusid limusiini ning sõitsid minema.
See mees tuli jälle minu juurde.
„Noh? Noh? Noh? Mida ta ütles? Mida ta ütles?“
Keerasin selja ja lahkusin.
John ja Yoko sõidavad stuudiosse,
et viimistleda koos produtsent Jack Douglasega oma uut singlit.
Me lindistasime plaati.
Meil oli väga tore.
MUUSIKAPRODUTSENT
John pühendus jäägitult, teate.
Ta oli, nagu... Tema enesekindlus oli tohutu.
Kas suuminupp on, Bob?
Jah. - Kus?
Ees fookus, taga suum.
Need kaks nuppu üleval.
Filmidest rääkides... Võrratu film tekitab tunde, et sa tahad samuti filme teha.
„Kahju, et mina seda ei teinud. Kurat, lähen ja teen.“
Võrratut plaati kuulates tahan võrdväärse luua.
„Ma lähen ja teen.“
31 ja 32, eks? - Jah.
Anname viimase lihvi ja saadame need...
Kui me lindistama hakkasime, olid tema loomemahlad tõepoolest...
No seda oli tunda.
Olgu.
Kõik läks õigesti.
Ta oli seitsmendas taevas.
Johni õnnelik kodune elu, eelkõige väikse poja Seani kasvatamine,
inspireeris teda taas muusikat looma.
Selle teleri ekraanil, ekraani peal, oli Seani pilt.
Nii et kõlarite poole vaadates nägid sa teda.
Tema pilt oli meil kogu aeg seal.
Nii et ta vaatas mind kogu aeg.
Kõik keerles Seani ümber.
John ütles: „Ma ei saa pidama.
Tunnen, et mul on tohutu hoog sees, ja ei taha lihtsalt lõpetada.“
Sest ma ei olnud viis aastat stuudios käinud.
Sean on harjunud, et ma olen alati kohal.
Ühel päeval tõusis ta istuli ja ütles: „Tead, kelleks ma suurena saada tahan?“
Ütlesin: „Ei. Kelleks siis?“
Ta vaatas mulle otse silma ja vastas: „Lihtsalt issiks.“
Ma ei tea, kas asi on selles, et me oleme samal päeval sündinud.
Me oleme peaaegu nagu kaksikud.
Kui mina masenduses olen, hakkab ka tema masendusse langema.
Nii et mul on nüüd rohkem põhjust püüda olla terve ja rõõmus.
Seaniga koos olles... Ühtäkki pulbitsen ma lauludest.
Ma ei ürita oma endise minaga võistelda.
Me Pauliga kirjutasime sel ajal palju laule,
aga lõpuks ei pakkunud see enam naudingut.
Üritan seda nüüd taas nautima õppida.
Inimesed arvavad, et John ja Yoko said kokku ja biitlid läksid lahku.
Aga me oleme biitlitest kauem koos olnud.
Sel õhtul lõpetasime me miksimise ja raskem töö oli tehtud.
Teadsime, et album on valmis.
Ja viimane kord, kui ma Johni nägin,
astus ta kümnendal korrusel lifti.
Kui liftiuks sulgus,
seisis ta otse minu ees, lai naeratus näol.
Ta oli asjade käigu üle nii õnnelik.
Päev oli olnud võrratu.
Ja ta ütles mulle:
„Näeme hommikul kell üheksa.“ Õnnelik nagu väike laps.
22.40
See mees seisis maja välisukse juures.
Küsisin: „Miks sa ikka siin oled?“
Ta vastas: „Ma tahan Yoko autogrammi.“
Ja ma läksin alumisele korrusele tagasi.
Limusiin viib Johni ja Yoko Dakotasse tagasi.
New Yorgi taksojuht Richard Peterson viib samasse kohta kliendid.
Ma võtsin peale kaks meest.
Nad ajasid tagaistmel juttu.
Öeldakse, et me ei kuula, aga kuulame küll.
TAKSOJUHT
Kuuleme kõike, mis taga toimub.
Nad sõitsid Dakota hoonesse peole.
22.48
Jõudsime kohale.
Ma peatusin ühe limusiini taga.
Yoko väljub
ja kõnnib Johni ees Dakota poole.
Mu vahetus hakkas lõppema.
Ja ma kuulsin põmakat. No teate, autoukse sulgumist. Põmm!
Järgmisena väljub ilmselt John Lennon. Ja ma ei olnud teda kunagi näinud.
Mõtlesin: „John Lennon.“ No teate, saan pärast öelda, et olen teda näinud.
Ja ma kuulsin teda lähenemas, ta kõndis hoogsalt.
No teate, oli kuulda...
Siis ma teda nägingi.
Ma nägin seda meest.
Lennon hakkas hoonesse sisenema ja üks poiss ütles:
„John Lennon!“ Ja tal oli... Ta seisis sealsamas.
Tugeva kehaehitusega tüse mees.
Ma vaatasin teda. Vaatasin läbi esi...
läbi oma takso esiklaasi.
Ja nägin, kuidas ta Johni tulistas.
Viis lasku.
See mees tulistas John Lennonit.
John jooksis minust mööda, ütles: „Mind tulistati.“
Ta suust tuli juba verd
ja ta varises põrandale.
Ma keerasin ta selili ja võtsin tal prillid eest,
panin need letile.
Ja Yoko karjus: „Kutsu kiirabi! Kutsu kiirabi! Kutsu kiirabi!“
Ja ma jooksin kontorisse.
Jay seisis seal, üleni verine, ega öelnud mulle sõnagi.
Jalutasin portjee lauast mööda.
Ja John lebas seal pulksirgena.
Täiesti paigal, ei mingit liikumist.
Ja Yoko hoidis tema pead oma süles.
Ta tulistas Johni.
Arvasin, et nad teevad filmi.
Seda ma arvasingi.
Et nad teevad filmi.
Aga ma ei näinud prožektoreid ega kaameraid
ja mõistsin, et see polegi film.
Aga see mees seisis ikka seal, relv käes.
Nagu vana rahu ise. Nagu vana rahu ise.
Üllataval kombel jääb tulistaja paigale
ja esimesena jõuab sündmuspaika Peter Cullen.
Saime teate võimalikust tulistamisest.
Peatasime auto Dakotast üle tänava ja keegi jooksis minu juurde.
Ta jooksis hoonest eemale.
POLITSEINIK
Ütles: „Vaadake ette, üks mees avas tule.“
Ütlesin: „Püha taevas, läheb lahti.“
Terve elu jookseb paari sekundiga su silme eest läbi.
Vaatasin ringi. Kõik olid paigale tardunud.
See oli nagu foto.
Ainsana tundsin ma seal uksehoidjat ja küsisin:
„Pagana päralt, mis siin toimub?“ Ta näitas näpuga. „Ta tulistas Lennonit.“
Järgmisena saabub politseinik Herb Frauenberger.
Me lähenesime läänest.
POLITSEINIK
Üks auto ühel pool peaust, teine teisel pool, tuled ust valgustamas.
Teine ekipaaž oli ühe mehe vastu seina surunud.
Panime tal käed raudu. Ja see oli väga veider.
Ta ei hakanud üldse vastu.
Mitte mingit vastupanu.
Ta palus isegi vabandust.
„Jessas, vabandust, poisid, et ma teie õhtu ära rikkusin.“
Vastasin: „Sa teed vist nalja. Sa rikkusid just oma elu ära.
Mis sul ometi arus oli?“
Keegi karjub: „Siin on vigastatud mees!
Siin on vigastatud mees!“ Läheme sisse, relvad loomulikult laskevalmis.
Ja esimese asjana näen ma põrandal lebavat meest.
Ma ei tea, kas ta on elus. Ta ei liiguta.
Ütlesin: „Ehk süda ikka töötab.“
Keerasin ta pead õige pisut, et saaksin sõrmedega pulssi otsida.
Ja süda lõi õige õrnalt.
Keegi minust tagapool, kes samuti appi tõtanud oli, ütles,
et see on John Lennon. Ja siis jõudis see mulle kohale.
Ütlesin: „Jessas, John Lennon.“
Selleks ajaks oli rahvas kogunema hakanud.
Kandsime Johni välja, panime ta oma autosse ja...
„Viime ta siit minema.“
Me hoiatasime haiglat,
kuid ei maininud Lennoni nime, sest reporterid
kuulasid politsei raadiosidet pealt.
Me tahtsime möllu vältida.
John viiakse Roosevelti haiglasse...
ROOSEVELTI HAIGLA
...ühte Manhattani parimasse traumaosakonda.
INTENSIIVRAVI OSAKOND
Teadsime, et teda tulistati ja tal on tohutu verejooks.
John Lennon oli alati mu lemmikbiitel.
EMO ÕDE
Mõtlesin, et see on kohutavalt traagiline, et see on meie ainus kohtumine.
ERAKORRALISE MEDITSIINI OSAKOND
Jooksen sinna ja küsin, mis toimub.
Öeldakse, et patsienti tulistati. Tõttame appi.
Tegeleme temaga, paneme ta tilguti alla...
EMO ARST
...ja üritame südant tööle saada.
Ta on hingamisaparaadi all.
Ja äkki ütleb keegi: „Kuulge, ta on John Lennoni moodi.“
Vastasin: „Ei. Ei saa olla. Ei.“
Nad hakkasid tema riideid läbi otsima ja leidsid rahakoti.
Seal olid fotod temast ning Seanist ja Yokost valge Rollsi taustal.
Ja ma mõtlesin: „Püha issand, see ongi John Lennon.“
Kui arstid Lennonit aidata püüavad,
hakkab uudis tema tulistamisest levima.
Saime just ehmatava uudise.
Meest, keda peetakse John Lennoniks,
endiseks biitliks, tulistati Central Park Westis
Dakota hoone ees, kus John Lennon elab.
Politsei viis ta Roosevelti haiglasse.
Hoiame teid uudistega kursis.
Üritame saada ühendust politsei, haigla ja Yoko Onoga, et küsida
nende kommentaare ja uurida, mis täpsemalt toimub.
Uudistetoimetused üritavad looga sammu pidada,
kuid Lennonit ravivate arstide jaoks on mehe vigastuste tõsidus vägagi selge.
PALVE
Seal on... Su käed on südame peal
ja sa pigistad seda kokku, nagu see...
nagu see isegi teeks.
Sa pumpad südant.
Ja me lootsime, et miski...
Et me näeme mingitki elumärki.
Kuid kahjuks sellest ei piisanud.
Kulus vist umbes 45 minutit, enne kui asi muutus, noh,
mõttetuks ja me lihtsalt...
Me tunnistasime ta surnuks ja lõpetasime.
Kuulnud oleks ka nõela kukkumist.
Tahad rohkem teha, aga tead,
et nüüd on kõik. Ja öelda ei olegi enam midagi.
Kahjuks valitseb seal lihtsalt täielik vaikus.
Kui arst ta surnuks tunnistas ja see läbi oli...
EMO ÕDE
...ning me ruumist väljusime, kõlas siseraadios „Imagine“.
Juhtunu tähendus jõudis kõigile kohale.
Ehk oleksin ma midagi teha saanud... Tunned, et see on sinu süü.
Ole õnnistatud. Jumal õnnistagu sind.
Jumal õnnistagu sind.
Ma tegin tööd ja mu naine tuli ülemisele korrusele.
Ta oli kahvatu ja ütles, et peab minuga rääkima.
Ta ütles, et Johni tulistati.
Me võtsime kohe takso ja taksojuht kuulas raadiot.
Muust seal ei räägitudki.
Veel kord: endist biitlit John Lennonit tulistati kaks korda
selga, ta viibib New Yorgi haiglas.
Tema seisundi kohta teateid ei ole.
Produtsent Jack Douglas jõuab koos naisega haiglasse, neid ei lubata sisse.
Olen Jack Douglas. Olime just koos.
Palun lahkuge. Me mõistame, aga te peate minema.
Ei saa. Kas Yoko ja Fred on siin?
Yoko on.
Palun öelge talle, et Jack tuli.
Palun öelge Yokole, et Jack on siin.
Arvasin, et Johni küll tulistati, aga et ta on, noh, elus.
See... Muud ma ju loota ei saanud.
Palun öelge, et olen siin. - Nad on lähedased.
John lahkus minu juurest viis minutit enne koju jõudmist.
Ta on Johni ja Yoko parim sõber.
Yoko vajab tuge.
Palun öelge talle, et Jack on siin.
Nüüd peavad haigla töötajad teavitama Yokot Johni surmast.
Ta vajus põlvili, ma põlvitasin ta kõrvale.
Ta kallistas mind ja ma kordasin, et Johnil ei olnud valus.
Et ta ei kartnud.
Siis ütles Yoko: „Ma pean koju minema. Ma pean oma poega nägema.“
Ta ei tahtnud, et poiss kuuleks uudist raadiost või telerist.
Hoone esine oli muidugi rahvast täis.
Reportereid.
Ütlesin: „Kutsuge autojuht 59. tänavale. Me toimetame teid kõrvaluksest välja.“
Ja seda me tegimegi.
POLITSEI
Ma panin Yoko autosse ja ta sõitis tagasi Dakota juurde.
Me jäime haiglasse, kuni teatati, et John on surnud.
Aga...
See oli kuradi õudne.
Kolmas katse.
Uudist Lennoni surmast on võimatu varjata.
3. KATSE 5 JARDI
Ja esmaspäevaõhtuse jalgpallimängu kommentaatorid
arutavad eetri väliselt, kas nad peaksid rahvast teavitama.
Ma ei arva, et mängu käik sellist uudist võimaldaks.
Aga sina? - Loomulikult arvan.
Arvad? - Muidugi.
Me peame seda tegema. Me teame seda. Me peame.
Olgu. - Oota.
See on traagiline hetk. - Olgu.
Ja see vapustab tervet maailma.
Olgu. Ma loen selle ette.
Kirjeldamatu tragöödia,
mida on New Yorgist kinnitanud ABC News.
John Lennonit tulistati tema kodumaja ees.
Ta viidi Roosevelti haiglasse, kuid oli sinna jõudes surnud.
Pärast sellist uudist on raske mänguga edasi minna.
Tõepoolest. Jäänud on kolm sekundit.
Kuidas kommentaatorid sellest kuulsid?
Kui me Lennoni haiglasse viisime, lebas kanderaamil üks mees.
Ta oli vist ühe uudisteagentuuri produtsent.
Takso sõitis tema mootorrattale otsa.
Muidugi haaras ta ühel võmmil varrukast.
Politseinikud rääkisid talle kõik ära, kohe teadis seda ABC News.
Ja siis loomulikult ka kõik teised.
Üks, kaks, mikrofoni kontroll.
Loe pealkiri ette. - Üks, kaks.
PEALKIRJAD
United Press Internationalilt saabus uudis.
Endine biitel John Lennon on surnud.
Ta tapeti täna õhtul tema Manhattani korteris.
Teda tulistati väidetavalt kolm korda.
Ta viidi kriitiliste vigastustega Roosevelti haiglasse, kuid suri seal.
POLITSEI PIIRE ÄRA TULE
Minutitega kogunevad sajad ja seejärel tuhanded inimesed
Dakota hoone ette.
Palun vabastage tänav.
Minge tänavalt ära.
Ta pole surnud.
Nad lihtsalt ütlevad nii.
Teate, et arst kinnitas seda? - Jah, aga mind ei huvita.
Nad tahavad meid lihtsalt minema saata.
Ta pole surnud. John Lennon ei saa surnud olla.
Minge eemale. Vabastage tänav.
Asi, mis mind täiesti hulluks ajas,
aastaid, oli see, et tavaliselt läksin ma koos Johniga koju.
Nii et olen palju kordi ette kujutanud, et olen koos temaga limusiinis.
Tema väljub, mina märkan seda hullu,
tõmban ta pikali ja maailm oleks teistsugune.
Kujutad seda ette liiga palju kordi ja see ajab su hulluks.
Dakota hoone juures leinasid fännid tänaval.
Keegi ei mäleta sellist kurbust
ja šokki ühegi laulja ja laulukirjutaja surma pärast.
John Lennon ja biitlid on mänginud üliolulist rolli terve põlvkonna elus.
Ma ei oska kusagile minna. Ma ei... Ma pean lihtsalt siin olema.
Ma ei oska seda selgitada.
Ma pidin lihtsalt siia tulema ja mõistma, et see juhtus tõesti.
Et keegi lasi tõesti John Lennoni maha.
Ta oli geenius.
John on oma elu jooksul kinkinud rohkem armastust
kui suurem osa mehi ja naisi maailmas.
Tulime tõestama, et armastus pole surnud, isegi kui John on.
Ta on surnud, aga ta hing elab edasi.
Ta hing elab edasi meis ja kõigis siin elanud inimestes.
Samasuguseid ühiseid leinamiitinguid
nähakse üle kogu maailma.
John Lennoni mõrvale
reageeritakse mõlemal pool Atlandi ookeani.
Mees lasti New Yorgis oma maja ees maha.
Liverpool Inglismaal oli täna väga eriline paik.
Talvepäikeses säravale Liverpooli peaväljakule
koonduti tuhandete kaupa.
Arstid aitasid 110 inimest, enamikku oli tabanud kurnatus.
Need olid tavalised tööinimesed, kelle keskel John Lennon üles kasvas.
Ka tema oli kunagi üks neist.
Ajakirjanikud nõuavad visalt endistelt bändikaaslastelt kommentaare.
See oli tohutu šokk. Kohutav uudis.
Millal te... Kuidas te sellest kuulsite?
Mulle helistati hommikul.
Kes helistas? - Üks sõber.
Kas te plaanite matusele minna?
Ma ei tea veel.
Jube, kas pole?
Olgu, aitäh. Head õhtut, poisid.
Aitäh. Lähme. Head aega.
Pärast esimest šokki
koondub tähelepanu kahtlusalusele, kelle politsei arreteerinud on.
...et motiiviks ei olnud röövimine.
Kas te oskate midagi oletada?
Midagi täpsemat ma öelda ei saa.
Aga tundub, et eesmärk ei olnud röövimine.
Kas vahistamisel ilmnes probleeme?
Minu teada mitte.
Uurimist pannakse juhtima uurija Ron Hoffman.
Teate, mis temaga juhtus?
Ta lahkus oma korterist. Ta väljus
limusiinist, koju jõudes.
Ja teda tulistati hoone fuajees selga.
Kõvemini palun. - Aga miks?
Konflikti polnud? - Infot hetkel pole.
Me ei kasuta kunagi terminit „juhtiv uurija“.
Telerist kuuleb seda tihti.
Olin lihtsalt mees, kellele juhtum anti.
NYPD UURIJA
Kui asi untsu läheb, on see minu süü.
Räägiti ka teisest kahtlusalusest.
Vastab see tõele? - Ma ei tea. Ma...
Mainisite noort poissi. Kui noor? - Te ahistate mind. Ma ei tea.
Vabandust, me vaid... - Ma ei tea. Umbes 20-aastane mees.
Nägin teda paar sekundit.
Sain kohe aru, et see juhtum on tohutu tähtsusega
ja et vigade jaoks ruumi ei ole.
Tulistaja arreteeriti
ja viidi ülekuulamiseks jaoskonda.
Sagimist oli palju.
Ja telefonid hakkasid helisema.
Ma sain kõnesid tervest maailmast.
Pinge oli palju suurem kui tavaliselt.
Palju suurem. - Ülem!
Ülem. Ülem!
Uurijad kuulasid teda üle,
üritasid tema mõtetest sotti saada.
Ta ei ole kongis.
Ta on kabinetis, uurija töötoas.
Ta istub ning temaga ajab juttu kolm või neli meest.
Nad nägid, et ta ei ole vägivaldne inimene.
Teda vaadates võis küsida: „Ja tema lasi kellegi maha?
Võimatu.“ Ta oli nagu nohiklik tudengpoiss.
Ja uurijad üritasid võimalikult palju infot välja meelitada,
manipuleerisid temaga pisut.
Üritasid temaga sõbruneda, et ta ennast rohkem avaks.
Eesmärk oli selline, teate.
Kui keegi arreteeritakse,
helistame kohe identifitseerimisbüroosse.
Üritasime ta toimikut saada. Paturegistrit.
Me ei teadnud selle mehe taustast midagi.
Mul ei olnud ühtegi juhtlõnga. Null.
Mitte ühtegi sissekannet.
Ta tuli siia ilma eelnevate karistusteta, igasuguste märgeteta.
Uudis levib ja välja hakkavad ilmuma tunnistajad.
Taksojuht Mark Snyder saabub jaoskonda.
Uudist kuuldes mõistsin, et see mees oli mul taksos olnud.
Ta küsis John Lennoni kohta.
TAKSOJUHT
Arvasin, et tema võibki süüdlane olla.
Läksin jaoskonda, kus teda hoiti,
ja rääkisin kõik ära.
Mul oli öine vahetus.
Sõitsin taksoga kesklinna, mööda 8. avenüüd põhja poole.
Keegi tõstis käe.
Tundus, et ta kandis presendist kotti ja nägi välja nagu sõjaväelane.
Esimese asjana ütles ta mulle: „Ma olen Rolling Stonesi produtsent.
Räägin, et mul lõppes just salvestussessioon biitlitega.
Nad on jälle koos.“ Mida ma selle peale ütlema peaksin?
„Jajah, muidugi.“
Küsisin, kas ta mäletab mõnda uut lugu.
Ja ta vihastas. „Ma ei räägi sulle midagi. Unusta ära.“
Ta lehitses hullunult mingit raamatut. Ja see oli märkmik.
Nägin tagavaatepeeglist, et kõik lehed olid tühjad.
Ta ütles: „Pane mind siin maha.“ Seda ma ka tegin.
Alustuseks jalutas ta auto juurde, lähenes juhi poolt.
Kerisin akna alla.
Ta tasus oma arve.
Ja ütles: „Mu nimi on Mark David Chapman.
See jääb sulle meelde.“
Uurijatele on selge,
et tegemist on erakordse juhtumiga.
Ja nende arvates asjad ei klapi.
Üks veidraid asju oli see, et kui mees kinni võeti,
luges ta raamatut „Kuristik rukkis“.
Ta seisis seal ja tahtiski vahele jääda.
Ta oleks võinud Manhattani tänavatele kaduda.
Ma otsiksin teda siiani.
Kas ta oli üksinda?
Kas keegi abistas teda varjatult?
Kui inimene kellegi tapab, on tal alati põhjus.
Mis oli tema põhjus?
JÄRGMISES OSAS
FBI toimikud näitavad, et Lennonit peeti poliitiliselt ohtlikuks.
Avasin ukse ja teisel pool tänavat seisid mingid mehed.
Istusin autosse, nad järgnesid mulle.
Äkki mõistsin, et asi on tõsine. Nad jahtisid mind.
Oleme siin, et poisid koju tuua. Ent ärme unustame ka masinaid.
Kõige kõrgemal tasandil tehti samme, et tegeleda „Lennoni probleemiga“.
Tõlkinud Triin Jürimaa