Ir jāvaicā, kāpēc Džona Lenona nāvi izjūt tik plaši un tik dziļi.
Un nu sekos desmit minūtes ilga klusa lūgšana,
kā lūgusi Joko Ono, par Džona Lenona dvēseli.
Lūdzu, izslēdziet visus radio.
VIŅŠ TIKAI TEICA, LAI DOD MIERAM IESPĒJU
POLICIJAS LĪNIJA
Lūdzu, apturiet jebkādu preču tirdzniecību.
Meditējiet klusumā, kā mākat.
Mēs sākam tagad.
Lūgsimies! Paldies.
DOD MIERAM IESPĒJU
POLICIJAS LĪNIJA NEŠĶĒRSOT
Nost no ielas!
1980. gada 8. decembrī
Džonu Lenonu noslepkavoja pie viņa mājām Ņujorkā.
Tā, visi - uz otru ielas pusi! Aiziet!
Neticami, taču šī milzu nozieguma lieta
tā arī nenonāca tiesā.
Bija jāizvēlas zvērinātie, taču tiesas zālē tapa skaidrs,
ka zvērināto tiesas nebūs.
Tātad notikušā fakti
publiski ne reizi nav apstiprināti.
Visa pasaule zina, kas bija Džons Lenons.
Un tagad mēs mēģinām apjaust...
Mēs mēģinām saprast, kāds ir viņa iespējamais slepkava.
Un tumsā
aug sazvērestības teorijas.
FIB dokumenti atklāj - Lenonu uzskatīja par politisku draudu.
KONFIDENCIĀLI LENONS
Tika sperti augstākā līmeņa soļi, lai kaut kā risinātu Lenona problēmu.
Tagad, pēc 40 gadiem,
liecinieki runā pirmoreiz.
Ir pagājis laiks. Iegrāmatojiet to.
Nezinu. Lai ir miers.
Būtībā šī ir slepkavas prāta izpēte.
Slepkavas, kurš noslepkavoja mūzikas ģēniju
un vienu no bezbailīgākajiem miera aizstāvjiem, kādu pasaule redzējusi.
Neviens mieram nav devis simtprocentīgu iespēju.
Gandijs un Mārtins Luters Kings mēģināja, bet viņus nošāva.
1. sērija
Pēdējā diena
STĀSTA KĪFERS SATERLENDS
1970. gadu beigās Lenons atteicās no sabiedrības uzmanības.
Viņš dzīvoja ēkas Dakota septītajā stāvā
Ņujorkā pie Centrālparka
un kopā ar sievu Joko Ono un dēliņu Šonu noslēdzās no sabiedrības.
RKO Radio producente Lorija Keja
1980. gada 8. decembrī aizlido uz Ņujorku,
kur viņu gaida viņas sapņu darbs - intervija ar Džonu Lenonu.
Man tā bija lielākā virsotne...
LORIJA KEJA
...jo Džons bija mans elks, mana ikona.
Vienmēr fanoju par The Beatles, tāpēc biju ļoti sajūsmināta.
Džons jau piecus gadus tiešām nebija darbojies mūzikā,
taču nebija sniedzis nevienu interviju.
Viņš būtībā vienkārši pazuda.
Asistenti mūs ielaida iekšā.
Atvainojiet, ka nokavēju. Gaidīju, ka viņa zvanīs, bet viņa...
Viņš ienāca un apsēdās.
Joko sēdēja citā krēslā.
Nē, nē, nē. Viņi vienkārši gaidīja, saproti.
Šī ir viņa mūža pēdējā intervija.
Kas tas ir? Mikrofons.
- Labi, es iekārtošos. - Nu tā.
14.30
Hallo. Pārbaude.
- Mēs rakstām? - Rakstām.
Rakstām, dārgais.
Labi! Varam sākt.
Kāda ir sajūta, kad pēc pieciem klusuma gadiem
jūs atklājaties sabiedrībai?
Es saku: "Te nu es esmu. Kā jums iet?
Kā iet jūsu attiecībās? Vai veiksmīgi visu pārcietāt?
Vai septiņdesmitie nebija apnicīgi? Te nu mēs esam.
Mēģināsim astoņdesmitos padarīt labus, ne?"
Runāt par viņa politisko nostāju - tas bija brīnišķīgi.
KARŠ IR GALĀ!
Cilvēkiem ir vara.
Viņu varā ir radīt tādu sabiedrību, kādu viņi vēlas.
Un es domāju, ka ir laiks pārmaiņām.
Mēs domājam, ka esam sašķelti pa daļām -
valstis, dzimumi, rases.
Tās ir muļķības!
Iztēloties, ka nav valstu, nav reliģijas...
Nu iztēlojieties!
Vai tas būtu tik briesmīgi?
Viņš gaidīja savu atgriešanos mūzikā.
Viņa acīs varēja nolasīt, cik viņam tas ir svarīgi.
Mākslinieka vai dzejnieka sūtība ir paust to, ko jūtam mēs visi.
Tāds ir viņa uzdevums.
Ne kā sludinātājam vai vadonim, bet kā mūsu visu atspulgam.
Un es uzskatu, ka mans darbs nebūs galā, kamēr nebūšu miris.
Un es ceru, ka tas nebūs drīz.
Kamēr Džons Dakotā sniedza interviju,
pie mājas uz ielas sapulcējās fani.
Viņus novēroja konsjeržs Džejs Heistingss.
Kāpēc par to nekad neesat runājis? Līdz šim.
Vienkārši negribēju nekādas problēmas.
DŽEJS HEISTINGSS KONSJERŽS
Bet tagad?
Ir pagājis laiks. Iegrāmatojiet to.
Nezinu. Lai ir miers.
VĀRDS - DŽEJS HEISTINGSS
Konsjerža darbs?
Būtībā tas ir apsargs,
tikai bez ieroča, piparu gāzes vai kā tāda.
Problēmu gadījumiem bija paredzēta trauksmes poga.
Vienmēr bija, ziniet,
cilvēki uz ielas, kas caur vārtiem bļāva.
Atbalsojās pa visu pagalmu.
"Ei, Džon!", vai ne, vai vēl kaut ko.
Viņa te nav. Neviena nav mājās. Prom!
Vēl tai vakarā Dakotā bija strādnieks Džo Menijs.
Ārā jau tāpat bija cilvēki. Grūpijas pie ieejas.
Šie cilvēki zināja: ja pietiekami ilgi vērosi...
DŽO MENIJS STRĀDNIEKS
...uzzināsi viņu paradumus - kad viņi iet staigāt, brokastīs vai pusdienās,
kad iet uz mašīnu, lai brauku uz studiju.
Viens no tās dienas pūļa piesaista Džo uzmanību.
Tāds apaļš, drukns puisis.
Viņš neturējās kopā ar pārējiem, ziniet.
Viņi turējās kopā, viņš bija tā kā visiem aiz muguras.
It kā klausītos.
Un es viņam paprasīju: "Ko jūs te darāt?" Viņš teica, ka gribot Džona autogrāfu.
Un nez kāpēc es atceros, kā viņš teica, ka viņam nemaz īsti
nepatīk viņa mūzika, bet viņš esot kolekcionārs
un kolekcionējot tādas lietas kā... Šķiet, viņš teica,
ka kolekcionējot tauriņus vai vēl kaut ko dīvainu.
Kad to raidīs vai kā nu tur?
- Es gribētu paklausīties, ja... - Atsūtīsim kopiju.
Jā. Jo nekad... Es gribētu paklausīties.
Joko kāds piezvanīja, un viņa teica Džonam: "Vai, mums jāiet."
- Ko viņa uzrakstīja? Es neredzu. - "Kam" ir tev.
Es pārvilkšu pāri ar pildspalvu.
Un tad jums radīsies iespaids un jūs varēsiet...
Joko, es to darīšu uzreiz.
LORIJAI AR MĪLESTĪBU - JOKO ONO
Šis fantastiskais pāris.
Man bija sajūta, ka mums tiešām radies kontakts.
Ļoti patīkami. Ziniet, man arī ir savi elki.
Vakaru viņi bija paredzējuši pavadīt studijā.
16.30
No ēkas mēs izgājām visi kopā.
Cilvēku pie Dakotas noteikti bija vairāk -
bītlu, Džona Lenona fanu -, nekā tad, kad atbraucām.
Mēs visi iznācām,
un man klāt pienāca diezgan kaitinošs cilvēks
un sāka jautāt: "Tu ar viņu runāji?
Dabūji autogrāfu?
Tu ar viņu runāji? Dabūji autogrāfu?"
Mēs domājām, ka tas cilvēks aizies. Viņš palika.
Džons un Joko iekāpa limuzīnā un aizbrauca.
Tas cilvēks atkal pienāca pie manis.
"Nu? Nu? Nu? Ko viņš teica? Ko viņš teica?"
Es pagriezos un aizgāju.
Džons un Joko dodas uz ierakstu studiju,
lai ar producentu Džeku Daglasu pabeigtu jauno singlu.
Mēs strādājām pie ieraksta.
Mums gāja brīnišķīgi.
DŽEKS DAGLASS PRODUCENTS
Viņš bija pilnībā atgriezies, ziniet.
Viņš bija... Pašapziņa viņam gāja pāri malām.
Pievilksim tuvāk, Bob.
- Jā. - Kur ir?
Priekšējais ir fokuss, aizmugurē - tālummaiņa. Vai šīs divas pogas.
Par filmām.
Lieliska filma ir tā, kura rada vēlmi pašam uzņemt filmu.
Kaut tā būtu mana! Velns, es momentā sāktu filmēt.
Ja dzirdu labu dziesmu, es gribu to sarakstīt.
Es arī tādu sarakstīšu.
- Trīsdesmit viens un 32, vai ne? - Jā.
Izfiltrē un pieliec key off...
Kad sākām strādāt, viņa radošais gars tiešām...
To varēja sajust.
Tā!
Viss gāja labi.
Viņš bija pārlaimīgs.
Džona laimīgā mājas dzīve, it īpaši tēva loma un mazais Šons,
bija viņu iedvesmojusi atkal radīt mūziku.
Tajā TV ekrānā, tur, bija Šona bilde.
Tāpēc, skatoties uz skaļruņiem, Šons vienmēr bija priekšā.
Mums visu laiku priekšā bija viņa bilde,
tā ka viņš uz mani vienmēr skatījās.
Šons bija visa centrā. Viņš teica: "Es nevaru apstāties.
Jūtu, ka man iet no rokas, un es negribu apstāties."
Tā kā piecus gadus neesmu bijis studijā,
viņš ir pieradis, ka es vienmēr esmu līdzās.
Un reiz viņš apsēdās un pateica:
"Zini, kas es gribu būt, kad izaugšu?" Teicu: "Nē. Kas?"
Viņš ieskatījās man tieši acīs un pateica: "Vienkārši tētis."
Nezinu, vai tas ir tāpēc, ka viņš ar mani ir dzimis vienā dienā.
Tā ka esam gandrīz kā dvīņi.
Ja es jūtos nomākts, arī viņš sāk tā justies.
Tāpēc tagad man ir vēl vairāk iemeslu būt veselīgam un možam.
Esot kopā ar Šonu, man piepeši atnāca dziesmas.
Es nemēģinu sacensties ar agrāko sevi.
Mēs ar Polu tolaik izlaidām daudz dziesmu,
bet tad tam sāka zust agrākā bauda.
Es mēģinu pie tā atgriezties un gūt prieku.
Cilvēki mūždien domā: "Džons un Joko sagāja kopā,
un The Beatles izjuka."
Un mēs esam bijuši kopā ilgāk nekā The Beatles.
Tovakar bijām pabeiguši miksēt. Smagākais darbs bija paveikts.
Mēs zinājām, ka tūlīt būs gatavs.
Un... pēdējoreiz es viņu redzēju,
kad viņš desmitajā stāvā kāpa liftā.
Liftam vērās ciet durvis,
un viņš stāvēja man tieši acu priekšā ar milzīgu smaidu.
Viņš bija priecīgs par to, kā viss notiek. Diena bija bijusi brīnišķīga.
Un viņš man pateica:
"Tiekamies rīt deviņos!" Priecīgs kā bērns.
22.40
Tas cilvēks bija pie mājas ieejas.
Es viņam prasīju: "Kāpēc jūs te vēl esat?" Viņš atbildēja: "Es gribu Joko autogrāfu."
Un tad es aizgāju atpakaļ.
Limuzīns Džonu un Joko aizved mājās uz Dakotu.
Taksometra šoferis Ričards Pītersons uz to pašu adresi ved klientus.
Es paņēmu divus puišus.
Aizmugurē runāja vienā laidā.
Saka jau, ka mēs neklausāmies, taču mēs klausāmies.
Taksisti - mēs dzirdam visu, kas notiek.
Viņi brauca uz ballīti Dakotā.
22.48
Mēs piebraucam.
Es piebraucu aiz limuzīna.
Izkāpj Joko
un iet uz Dakotu Džonam pa priekšu.
Bija jau tuvu... darba laika beigas.
Un es izdzirdēju - bum! Ziniet, aizcērtas mašīnas durvis. Bum!
O! Tad jau nākamais izkāps Džons Lenons! Un es viņu nekad nebiju redzējis dzīvē.
Man bija tā: "O, Džons Lenons!" Es varēšu teikt, ka redzēju Džonu Lenonu.
Varēja dzirdēt, kā viņš tuvojas, jo viņš gāja sparīgi.
Varēja dzirdēt tādus...
Tad es viņu pamanīju.
Es to cilvēku ievēroju.
Lenons gāja iekšā, un tas puika saka:
"Džons Lenons?", un viņam bija... Viņš tur stāvēja.
Būdīgs. Drukns puisis.
Es uz viņu skatos - pa priekšējo...
savas mašīnas priekšējo logu.
Es redzu, kā viņš šauj uz viņu.
Pieci šāvieni.
Šis cilvēks tikko nošāva Džonu Lenonu.
Paskrien man garām. Pasaka: "Esmu sašauts."
Viņam jau pa muti nāca asinis,
un vienkārši uz grīdas sabrūk.
Es viņu tā kā apvēlu uz muguras un noņēmu brilles,
un noliku tās uz galda.
Un Joko kliedza: "Sauciet ātros, sauciet ātros, sauciet ātros!"
Tā nu es izskrēju vestibilā.
Džejs stāvēja galīgi asiņains un man neko neteica.
Tāpēc es pagāju galdam garām,
un Džons vienkārši gulēja uz grīdas.
Kā sastindzis. Pilnīgi nekustīgs.
Un viņa galva bija Joko klēpī.
Viņš viņu nošāva.
Man likās, ka tur uzņem filmu.
Tā man likās.
Ka tur uzņem filmu, bet es neredzēju ne gaismas, ne kameras.
Un sapratu: "Ei, tā nav nekāda filma."
Bet tas puisis ar ieroci rokā joprojām tur stāvēja.
Mierīgs kā pitons. Mierīgs kā pitons.
Neparasti. Šāvējs paliek nozieguma vietā,
un pirmais tur ierodas Pīters Kalens.
Saņēmām zvanu par iespējamiem šāvieniem.
Kad piebraucām Dakotai otrā pusē, man klāt pieskrēja kāds cilvēks.
Viņš skrēja prom no tās mājas.
PĪTERS KALENS POLICISTS
Un teica: "Uzmanieties. Tur viens puisis šauj."
Es saku: "Ak dievs, sākas."
Tajās pāris sekundēs gar acīm aizzib visa dzīve.
Paskatījos apkārt - visi sastinguši.
Kā bildē.
Vienīgais, kuru tur pazinu, bija konsjeržs, un es teicu:
"Kas, ellē, te notiek?" Viņš norādīja: "Viņš tikko nošāva Lenonu."
Nākamais ierodas policists Hērbs Frauenbergers.
Mēs piebraucām no rietumu puses.
HĒRBS FRAUENBERGERS
Tātad mums bija pa mašīnai katrā arkas pusē, un tās izgaismoja arku.
Otra ekipāža to puisi jau bija piespiedusi pie sienas.
Uzlikām rokudzelžus. Un bija dīvaini.
Viņš vispār neturējās pretī. Nebija ne mazākās pretestības.
Viņš mums pat atvainojās.
Teica: "Vai, man žēl, puiši, ka sabojāju jums vakaru."
Es saku: "Tu joko!" Saku: "Zin, tu sabojāji sev visu dzīvi.
Kas, velns rāvis, tev darījās galvā?"
Kāds kliedz: "Tur sašauts cilvēks.
Tur sašauts cilvēks." Un mēs ejam iekšā. Ar izvilktiem ieročiem, protams.
Un pirmais, ko ieraugu, ir cilvēks, kas guļ uz grīdas.
Nezinu, vai viņš ir dzīvs vai miris. Viņš nekustas.
Tāpēc pateicu: "Varbūt ir pulss."
Nedaudz pagriezu viņa galvu, lai varu pielikt roku un pataustīt pulsu,
un viņam bija ļoti vārgs pulss.
Kāds man aiz muguras, kurš bija reaģējis, teica:
"Tas ir Džons Lenons." Un tad man pielēca. Teicu: "Ka tevi jupis, tas ir Lenons!"
Tikmēr jau sāka veidoties pūlis,
un mēs viņu iznesām laukā, iecēlām mūsu mašīnā un, nu...
"Vedam viņu ātrāk prom!"
Ceļā paziņojām slimnīcai,
bet neminējām, ka vedam Lenonu, jo policijas radio noklausās reportieri.
Negribējām, lai sākas tracis.
Džonu aizved uz Rūzvelta slimnīcu.
Tur ir labākie Manhatanas traumatologi.
INTENSĪVĀS TERAPIJAS NODAĻA
Zinājām, ka viņš ir sašauts un briesmīgi asiņo.
Džons Lenons man bija mīļākais no bītliem.
BĀRBARA KEMERERE MEDMĀSA
Un man tas šķita traģiski - tā bija vienīgā reize, kad viņu satiku.
NEATLIEKAMĀ PALĪDZĪBA RŪZVELTA SLIMNĪCA
Es skriešus dodos turp. "Kas notiek?"
Man saka: "Šauta brūce." Mēs ķeramies klāt.
Mēs sākam strādāt, pieliekam pie sistēmas...
DR. DEIVIDS HALERANS
...veicam sirds masāžu un dabūjam ritmu.
Viņš ir intubēts, tiek elpināts.
Un piepeši kāds pasaka: "Tas izskatās pēc Džona Lenona."
Es saku: "Nē. Nevar būt, nē."
Un tad sāk pārmeklēt viņa drēbes un atrod maku.
Tajā ir bildes - viņš un Šons, un Joko ar baltu rolsroisu fonā.
Un mēs saprotam: ak dievs, tas ir Džons Lenons.
Ārsti Lenonu vēl aprūpē,
kad jau sāk parādīties ziņas par viņa sašaušanu.
Tikko saņēmām satraucošu ziņu.
Vīrietis, kas pagaidām identificēts kā Džons Lenons,
sašauts Centrālparka rietumos pie ēkas Dakota, kurā Džons Lenons dzīvo.
Policija viņu aizvedusi uz Rūzvelta slimnīcu.
Ja dabūsim jaunu informāciju, jūs to uzzināsiet.
Mēs cenšamies sazvanīt policiju, slimnīcu, viņa sievu Joko Ono, lai iegūtu...
viņu komentārus un noskaidrotu notikušā detaļas.
Ziņu dienesti cenšas būt operatīvi,
taču mediķiem ir skaidrs, cik smagi ir Lenona ievainojumi.
LŪGŠANA
Tā patiešām ir... Tavas rokas ir uz sirds,
un tu to spied, it kā tā to censtos darīt pati.
Tu turpini pumpēt.
Un mēs cerējām, ka kaut kas...
Ka parādīsies kāda dzīvības pazīme.
Diemžēl ar to bija par maz.
Domāju, pagāja kādas 45 minūtes, līdz tas kļuva
bezjēdzīgi, un mēs vienkārši...
pasludinājām nāves faktu un beidzām.
Tur varēja dzirdēt adatu nokrītam.
Tu gribi darīt vēl, bet tu apstājies, un tiešām nav ko teikt.
Diemžēl ir tikai liels, liels klusums.
Un, kad viņš to pasludināja un viss bija galā...
DĪRDRA SEITO MEDMĀSA
...un mēs izgājām no telpas, gaitenī skanēja "Imagine".
Tad visiem iestājās "nu johaidī!" brīdis.
Varbūt, ja būtu darījis to vai šito... Tu jūties neizdarījis.
Svētība. Lai Dievs svētī!
Dievs svētī!
Es strādāju, un pienāca mana sieva.
Viņa bija bāla un teica: "Man ar tevi ir jārunā."
Un viņa pateica, ka Džons ir sašauts.
Mēs momentā metāmies uz taksi. Taksī bija ieslēgts radio,
un tur par to vien runāja.
Atkārtojam. Džons Lenons, sašautais bijušais bītls,
šobrīd atrodas Ņujorkas slimnīcā.
Par viņa stāvokli pagaidām ziņu nav.
Džeks Daglass ar sievu ierodas slimnīcā, bet viņus neielaiž.
- Džeks Daglass. Tikko ar viņu bijām kopā. - Ejiet. Mēs zinām, bet jums jāiet prom.
- Mēs nevaram. Vai te ir Joko? Freds? - Viņa ir. Joko ir.
- Vai pateiksiet, ka atbraucis Džeks? - Lūdzu, pasakiet Joko, ka atbraucis Džeks.
Es domāju, ka viņš ir sašauts, bet dzīvs.
Ka... Nu, uz to vien es varēju cerēt.
- Lūdzu, pasakiet. - Viņš ir viņu tuvākais cilvēks.
Mēs tikko šķīrāmies, un viņš aizbrauca mājās.
Viņš ir viņa un viņas labākais draugs. Viņai tagad kādu vajag.
Lūdzu, pasakiet viņai, ka ir atbraucis Džeks.
Tagad mediķiem ir uzdevums pateikt Joko par Džona nāvi.
Viņa notupās, un es notupos viņai blakus.
Viņa bija mani apskāvusi, un es tikai atkārtoju, ka viņam nesāpēja.
Viņam nebija bail.
Tad Joko teica: "Man ir jābrauc mājās. Man jābūt pie dēla."
Viņa negribēja, lai viņš to uzzina no radio vai TV, vai kur citur.
Protams, ka pie ieejas bija pilns. Nu, ar reportieriem.
Teicu: "Pasakiet, lai šoferis piebrauc no 59. ielas. Izvedīsim pa sānu durvīm."
Un tā mēs izdarījām.
POLICIJA
Iesēdinājām viņu mašīnā, un viņa aizbrauca atpakaļ uz Dakotu.
Mēs palikām, līdz paziņoja par viņa nāvi.
Bet...
tas bija vienkārši sasodīti briesmīgi.
Trešais bloks.
Ziņas par Lenona nāvi nav iespējams noslēpt.
Monday Night Football komentētāji ārpus ētera apspriežas,
vai tās pavēstīt arī visai valstij.
Nedomāju, ka spēle pieļauj tādu paziņojumu.
- Un tu? - Es gan.
- Tiešām? - Protams.
Mums tas ir jādara. Mēs zinām, tātad jādara.
- Labi. - Pag!
Šis ir traģisks brīdis, kas satricinās visu pasauli.
Labi. Es pateikšu.
Neaptverama traģēdija, ko mums apstiprināja ABC News.
Džons Lenons sašauts pie savām mājām,
aizvests uz Rūzvelta slimnīcu jau miris.
Pēc šādām ziņām grūti atgriezties pie spēles.
Tā gan. Atlikušas trīs sekundes.
Un kā par to uzzināja futbola raidījums?
Redz, kad mēs Lenonu ievedām, tur uz nestuvēm gulēja kāds cilvēks.
Viņš bija producents, ja nemaldos, vienā no lielajām ziņu kompānijām.
Braucis ar motociklu, viņu bija notriecis taksis.
Un, protams, viņš bija ticis klāt vienam policistam.
Un, kad policisti viņam izstāstīja, tūlīt uzzināja arī ABC News.
Un tad, protams, vai ne... Tad uzzināja visi.
Viens, divi, pārbaude.
- Tev jānolasa tēma. - Pārbaude.
Tikko saņēmām ziņu no United Press International.
Ir miris bijušais bītls Džons Lenons.
Viņš šovakar nogalināts savā Manhatanas dzīvoklī.
Viņš sašauts, kā ziņots, trīs reizes.
Kritiski ievainots viņš aizvests uz Rūzvelta slimnīcu, kurā miris.
POLICIJAS LĪNIJA NEŠĶĒRSOT
Pāris minūšu laikā simti un vēlāk tūkstoši
sapulcējas pie Dakotas.
Atkāpties! Nost no ielas!
Nost no ielas!
Viņš nav miris.
Viņi tikai tā saka.
- To paziņoja ārsts. - Jā, bet man vienalga.
Viņi tikai tā saka, lai cilvēki ietu prom.
Viņš nav miris. Džons Lenons nevar būt miris.
Atkāpieties! Nost no ielas!
Mani gadiem ilgi tracināja tas,
ka parasti es braucu viņam līdzi.
Nu cik reižu var iztēlē redzēt, ka esmu limuzīnā viņam blakus,
viņš izkāpj ārā, es to trako pamanu,
metos viņam virsū, un pasaule ir citāda?
Ja to iztēlojas pārāk bieži, var sajukt prātā.
Pie Dakotas fani uz ielas sēro.
Neviens nespēj atcerēties tādas sēras par dziedātāja nāvi.
Džons Lenons un The Beatles ir ieņēmuši īpašu vietu
veselas paaudzes dzīvē.
Es nezinu, kur citur iet. Es... es ne... Man vienkārši te jābūt.
Es to nemāku izskaidrot.
Man bija jāatnāk un jānotic, ka tas tiešām ir noticis.
Ka kāds tiešām varētu nošaut Džonu Lenonu. Viņš bija ģēnijs.
Džons savā dzīvē ir dāvājis vairāk mīlestības
nekā vairums vīriešu un sieviešu uz šīs zemes.
Mēs apliecinām, ka mīlestība nav mirusi līdz ar Džonu.
Kaut arī viņš ir miris, viņa gars ir dzīvs.
Tas dzīvo mūsos un visos cilvēkos, kas te ir dzīvojuši.
Līdzīgas masu sēru izpausmes vērojamas visā pasaulē.
Reakcija vērojama abās okeāna pusēs.
Cilvēki reaģē uz bijušā bītla Džona Lenona slepkavību.
Viņu nošāva pie viņa mājām Ņujorkā.
Liverpūle Anglijā šodien bija īpaša vieta, kur atrasties.
Ziemas saules apmirdzēti, Liverpūles laukumā ieradās tūkstoši.
Ārsti snieguši palīdzību 110 cilvēkiem - lielākoties pārguruma dēļ.
Tie ir strādnieki.
Cilvēki, ar kuriem kopā Džons Lenons uzauga.
Tādi, kāds viņš pats reiz bija.
Prese ir sīksti apņēmusies
dabūt Lenona bijušo grupasbiedru komentārus.
Es biju lielā šokā. Briesmīgas ziņas.
Kad jūs... kā jūs par to uzzinājāt?
Man no rīta piezvanīja.
- Kas? - Kāds draugs.
Vai plānojat ierasties bērēs?
Es vēl nezinu.
Stulbi, ne?
Labi, paldies, atā. Arlabvakar, puiši.
Paldies. Ej! Atā.
Pēc sākotnējā šoka par Lenona slepkavību
uzmanība pievēršas aizdomās turētajam, kuru aizturējusi policija.
...ka laupīšana nav bijis motīvs.
Vai varat pastāstīt kaut ko sīkāk?
Es nevaru atklāt neko konkrētāk.
Taču neizskatās, ka motīvs būtu bijis laupīšana.
Personas aizturēšanā radās problēmas?
Cik zinu - ne.
Izmeklēšanu uztic izmeklētājam Ronam Hofmenam.
Zināt, kas ar viņu notika?
Viņš devās prom no dzīvokļa... Viņš izkāpa no limuzīna, kas... ierodoties mājās,
un viņa mājas vestibilā viņu no muguras sašāva.
- Skaļāk, lūdzu! - Nezināt, kāpēc?
- Bez strīda? - Patlaban ne.
Mēs neizmantojām terminu "vadošais izmeklētājs".
Televīzijā to dzird vienā laidā.
Mēs mani saucām par puisi, kam to lietu iedeva.
RONS HOFMENS
Un, ja to neatrisina, tad es esmu vainīgs.
Bija runas par otru aizdomās turamo.
- Vai tur ir kāda taisnība? - Nezinu. Es...
- Jūs teicāt - jauns zēns. Cik jauns? - Jūs uzplijaties. Es nezinu.
- Atvainojiet. Mēs... - Nezinu. Jauns. Ap 20.
Redzēju viņu pāris sekundes.
Es uzreiz zināju, ka lieta būs ļoti svarīga
un mēs nedrīkstam kļūdīties.
Uzbrucējs tika arestēts
un aizvests uz iecirkni noformēt dokumentus.
Tādu pūli es vēl nebiju redzējis.
Un sāka zvanīt telefons.
Ziniet, man zvanīja no visas pasaules.
Spiediens bija daudz intensīvāks nekā parasti.
- Daudz. - Šef! Šef!
Šef, šef! Šef!
Izmeklētāji viņu pratināja
un mēģināja noskaidrot, kas notiek viņa galvā.
Viņš nav kamerā.
Viņš ir kabinetā, izmeklētāja kabinetā.
Viņš sēž, un trīs četri cilvēki ar viņu runā.
Viņi redzēja, ka viņš nav vardarbīgs cilvēks.
Paskatoties uz viņu, varētu teikt: "Viņš nošāva cilvēku? Nemūžam."
Viņš izskatījās pēc koledžas nūģa.
Un viņi centās no viņa izdabūt pēc iespējas vairāk informācijas,
drusku viņu tā kā mānīja.
Mēģināja iedraudzēties, lai viņš kļūtu atvērtāks.
Tāds tas uzdevums, vai ne.
Automātiski, kad kāds tiek arestēts,
mēs zvanām Kriminālās identifikācijas birojam.
Mēģinām dabūt viņa dokumentus. Arestu un sodāmību sarakstu.
Mēs par šī cilvēki pagātni neko nezinājām.
Man nebija, pie kā pieķerties. Nekā.
Viņš bija tukša vieta.
Uzradās bez sodāmības, vispār bez nekā.
Ziņas izplatās, un sāk atsaukties liecinieki.
Iecirknī ierodas taksists Marks Snaiders.
Es zināju, ka tai dienā viņš bija braucis manā taksī.
Prašņāja par Džonu Lenonu.
MARKS SNAIDERS
Nodomāju, ka varbūt viņš ir vainīgais.
Aizbraucu uz policijas iecirkni, kurā viņš atradās.
Visu izstāstīju.
Es strādāju naktī.
Braucu uz pilsētu uz ziemeļiem pa 8. avēniju.
Redzu, ka kāds mani stopē.
Izskatās, ka viņam rokā ceļasoma. Pats izskatījās pēc armijnieka.
Pirmais, ko viņš man pateica, bija: "Es esmu The Rolling Stones producents.
Es tikko nāku no ieraksta ar The Beatles.
Viņi visi atkal ir kopā." Nu ko lai es uz to atbildu?
"Jā, labi. Jā."
Pavaicāju, vai viņš atceras kādu jauno dziesmu.
Un viņš saniknojās. "Es neko nestāstīšu. Liecies mierā!"
Viņš kā traks šķirstīja grāmatiņu - piezīmju grāmatiņu.
Es paskatījos spogulī, un tur bija tikai tukšas lapas.
Viņš teica: "Izlaid mani te." Es nogriezos un izlaidu.
Viņš piegāja pie mašīnas vadītāja pusē.
Es attaisīju logu.
Viņš man samaksāja, cik jāmaksā.
Un pateica: "Mans vārds ir Marks Deivids Čepmens.
Tu manu vārdu atcerēsies."
Izmeklētājiem ir skaidrs,
ka lieta ir ļoti neparasta.
Un kaut kas nelīmējas.
Neparasti bija tas, ka aresta brīdī
viņš lasīja grāmatu Uz kraujas rudzu laukā.
Viņš stāvēja un gribēja, lai viņu noķer.
Viņš varēja aiziet un pazust Manhatanas ielās.
Es viņu meklētu vēl šodien.
Vai viņš bija viens?
Vai ar viņu kopā darbojās kāds neredzamais?
Kad cilvēks kādu nogalina, vienmēr ir iemesls.
Kāds bija viņa iemesls?
NĀKAMREIZ
FIB dokumenti atklāj - Lenonu uzskatīja par politisku draudu.
Es atvēru durvis, un otrpus ielai stāvēja vīri.
Es iekāpu mašīnā - viņi sekoja.
Piepeši sapratu, ka tas ir nopietni. Esmu kļuvis par mērķi.
Mēs gribam pārvest mājās mūsu zēnus. Neaizmirsīsim par mašīnām!
Tika sperti augstākā līmeņa soļi, lai kaut kā risinātu Lenona problēmu.
Tulkojis Imants Pakalnietis