Turite savęs paklausti,
kodėl Džono Lenono mirtis visus taip plačiai ir taip stipriai sujaudino?
O dabar dešimt minučių pasimelsime tyloje,
kaip prašė Joko Ono,
- už Džono Lenono sielą. - Ponios ir ponai,
prašome išjungti radijo aparatus.
JIS TIK SAKĖ: SUTEIKITE TAIKAI GALIMYBĘ
POLICIJOS RIBA
Prašome nutraukti visų prekių pardavimą.
Pamedituokite tyloje.
Pradedame dabar.
Pasimelskime. Ačiū.
SUTEIKITE TAIKAI GALIMYBĘ
POLICIJOS RIBA EITI DRAUDŽIAMA
Reikia eiti iš gatvės.
1980 m. gruodžio 8 d.
Džonas Lenonas buvo nužudytas prie savo namų Niujorke.
Gerai, visi eikite į kitą gatvės pusę. Nagi.
Neįtikėtina tai, kad nepaisant šio nusikaltimo masto,
byla teismo nepasiekė.
Prisiekusiųjų atranka turėjo prasidėti šiandien,
tačiau teismo salėje...
PATAISOS ĮSTAIGŲ DEPARTAMENTAS
...paaiškėjo, kad prisiekusiųjų nereikės.
Taigi, kas nutiko,
nebuvo viešai pranešta.
Matote, viskas pasaulis žino, kas buvo Džonas Lenonas.
Ir dabar mes stengiamės suprasti...
Stengiamės suvokti, kas yra tas tariamas žudikas.
Ten, kur yra neaiškumų,
atsiranda sąmokslo teorijos.
Šios FTB bylos aiškiai rodo,
kad Lenonas buvo laikomas politine grėsme.
JAV TEISINGUMO DEPARTAMENTAS
KONFIDENCIALU DŽONAS VINSTONAS LENONAS
Lenono problema buvo sprendžiama aukščiausiu lygiu.
Dabar, po 40 metų,
pirmą kartą prabilo liudininkai.
Daug laiko prabėgo. Įrašykite tai.
Nežinau. Kad būtų padaryta.
Iš esmės tai yra žudiko mąstymo tyrimas.
Nužudytas muzikos genijus,
vienas iš tiesmukiausių taikos šalininkų pasaulyje.
Niekas nesuteikė taikai progos.
Gandis mėgino, Martinas Liuteris Kingas mėgino,
bet buvo nušauti.
„RUGIUOSE PRIE BEDUGNĖS“
1-A SERIJA
PASKUTINĖ DIENA
TEKSTĄ SKAITO KYFAS SATERLANDAS
8-ojo dešimtmečio pabaigoje Džonas Lenonas dingo iš viešumos.
Jis gyveno septintame Dakotos pastato aukšte,
Niujorko Centrinio parko pakraštyje,
kur atsiribojo nuo visų su savo žmona Joko Ono ir sūneliu Šonu.
„RKO Radio” prodiuserė Lori Kėja
atskrido į Niujorką 1980 m. gruodžio 8 d.,
paimti ilgai laukto interviu iš Džono Lenono.
Man tai buvo didžiausias pasiekimas...
LORI KĖJA „RKO RADIO” PRODIUSERĖ
...nes Džonas buvo mano... mano dievaitis, mano ikona.
Buvau užkietėjusi „Beatles” gerbėja, labai džiaugiausi.
Džonas buvo pasitraukęs iš muzikos jau penkerius metus,
nedalino interviu.
Iš esmės jis visiškai pradingo.
Padėjėjai mus įleido.
Atleiskite, kad vėluoju.
Tikėjausi, kad ji susisieks, bet ji...
Jis atėjo ir atsisėdo.
Joko sėdėjo ant kitos kėdės.
Ne, ne... Nes jie tiesiog laukė.
Tai yra pats paskutinis jo duotas interviu.
Kas tai? Mikrofonas.
- Gerai, leiskite atsipalaiduoti. - Šitaip.
14.30 VAL.
Sveiki. Testas.
- Jau įrašinėjame? - Jau.
Jau įrašinėjame, mielasis.
Gerai, kai tik būsite pasiruošusi, taip.
Kaip jaučiatės po penkerių metų tylos,
atsiskleisdamas žmonėms?
Sakau: „Aš čia. Kaip jums sekasi?
Kaip jūsų santykiai?
Ar įveikėte sunkumus?
8-asis dešimtmetis buvo sunkus, suprantat? Štai mes.
Pamėginkime padaryti, kad 9-asis dešimtmetis būtų geras, taip?”
Buvo nuostabu pasikalbėti apie jo politinę poziciją.
KARAS BAIGĖSI!
Žmonės turi galią.
Turi galią sukurti tokią visuomenę, kokios nori.
Ir manau, kad atėjo metas pokyčiams.
Manome, kad esame suskaldyti:
šalys, lytys, rasės.
Tai - juokas.
Įsivaizduokite, jei nebūtų šalių, nebūtų religijos.
Tiesiog įsivaizduokite.
Ar būtų baisu?
Jis labai džiaugėsi savo sugrįžimu į muzikos pasaulį.
Buvo matyti iš jo akių, ką jam tai reiškia.
Bet kuris menininkas ar poetas stengiasi parodyti, ką mes visi jaučiame.
Toks darbas.
Ne kaip pamokslininkas, ne kaip lyderis, bet kaip mūsų visų atspindys.
Ir manau, kad mano darbas nesibaigs, kol nenumirsiu ir nebūsiu palaidotas.
Ir tikiuosi, kad tai įvyks dar negreit.
Dakotos pastate Džonui duodant interviu,
gatvėje prie namo susirinko grupelė gerbėjų.
Juos stebi konsjeržas Džėjus Hastingsas.
Kodėl anksčiau apie tai nekalbėjote?
Iki dabar.
Nenorėjau prisidaryti bėdų.
DŽĖJUS HASTINGSAS KONSJERŽAS
O dabar?
Daug laiko praėjo. Įrašykite tai.
Nežinau. Kad būtų padaryta.
VARDAS - DŽĖJUS HASTINGSAS PARAŠAS - TARNAUTOJAS
Ką reiškia būti konsjeržu?
Iš esmės esi apsaugos darbuotojas,
tik neturi nei ginklo, nei ašarinių dujų, nieko.
Tik panikos mygtukas ant stalo, jei kiltų kokių problemų.
Visuomet būdavo žmonių gatvėje,
kurie rėkaudavo pro vartus.
Aidėdavo visame kieme.
„Ei, Džonai“ ir panašiai.
Jo nėra. Nieko nėra. Lauk.
Dakotos pastate tą dieną dirbo ir durininkas Džo Menis.
Žmonės būriuodavosi.
Gerbėjos priešais pastatą.
Tie žmonės žinojo, kad jei pakankamai ilgai lauksi...
DŽO MENIS DURININKAS
...sužinosi, kada jie dažniausiai išeina
pasivaikščioti, kada eina pusryčiauti ar pietauti,
lipa į automobilį ir vyksta į studiją.
Vienas iš žmonių prie Dakotos pastato
patraukė Džo dėmesį.
Jis buvo apvalokas ir žemas.
Jis nestoviniavo drauge su visais.
Jis... Visi stoviniavo, o jis stovėjo už jų.
Tarsi klausėsi.
Paklausiau jo: „Ką čia veikiate?”
Jis atsakė, kad nori gauti Džono autografą.
Ir kažkodėl pamenu, kad jis pasakė,
kad muzika jam nelabai patinka, bet jis yra kolekcionierius
ir kolekcionuoja tokius dalykus kaip... Rodos, jis sakė,
kad kolekcionuoja drugelius ar kažkokius panašius keistus dalykus.
Kada visa tai transliuosite?
- Norėčiau paklausyti, jei... - Atsiųsiu jums kopiją.
Taip... Niekada... Noriu paklausyti.
Joko paskambino, ir ji pasakė Džonui: „Vaje, mums reikia eiti.”
Ką ji pasirašė?
- Nematau. - „Kam”, tai tau.
Užrašysiu ir tušinuku.
Ir tuomet tarp tų dviejų
susidarys įspūdis, ir galima...
Joko, rašysiu čia.
„GREIPFRUTAS”
LORI, SU MEILE, JOKO ONO
Nuostabi pora.
Jaučiau, kad užmezgiau ryšį.
Malonu. Aš... Na...
Aš irgi garbinu kitus žmones.
Jie ketino praleisti vakarą studijoje.
16.30 VAL.
Mes visi drauge išėjome iš pastato.
Prie Dakotos pastato tikrai buvo daugiau žmonių -
„Beatles”, Džono Lenono gerbėjų... negu tuomet, kai atvykome.
Mes visi išėjome,
ir tas gana nemalonus vyrukas priėjo prie manęs,
ėmė klausinėti: „Ar kalbėjai su juo?
Ar gavai jo autografą?
Ar kalbėjai su juo? Ar gavai jo autografą?
Ar kalbėjai su juo? Ar gavai jo autografą?”
Galvojome, kad jis nueis. Jis nenuėjo.
Džonas ir Joko įlipo į limuziną. Ir nuvažiavo.
Tas vyrukas vėl priėjo.
„Na? Na? Na? Ką jis pasakė? Ką jis pasakė?”
Aš nusisukau ir nuėjau.
Džonas ir Joko važiuoja į įrašų studiją,
norėdami užbaigti naują singlą su prodiuseriu Džeku Daglasu.
Dirbome prie to įrašo.
Puikiai leidome laiką.
DŽEKAS DAGLASAS ĮRAŠŲ PRODIUSERIS
Jis buvo labai įsitraukęs.
Jis tarsi... Jo pasitikėjimas buvo labai išaugęs.
Priartinkime, Bobai.
- Taip. - Kur jis yra?
Priekyje - fokusavimas, gale - priartinimas,
ar tie mygtukai čia.
Apie filmus.
Puikus filmas yra toks, kuris priverčia tave norėti sukurti filmą.
Gaila, kad jo nesukūriau.
Šūdas, dabar pat eisiu ir sukursiu.
Jei išgirstu gerą įrašą, noriu jį sukurti.
Sukursiu tokį.
- 31 ir 32, tiesa? - Taip.
Paimk juos ir prakišk pro vartus, ir išsiųsk raktą...
Kai ėmėme filmuoti, jo kūrybinės galios tikrai...
Jautei jas.
Gerai.
Viskas ėjosi gerai.
Jis buvo pasaulio viršūnėje.
Džono laimė namuose,
ypač jo kaip sūnaus Šono tėvo rolė,
vėl pastūmėjo jį kurti muziką.
Ant to televizoriaus stovėjo Šono nuotrauka.
Tad kai žiūrėdavai į garso kolonėles, matydavai jį.
Ten visad laikome jo nuotrauką,
tad jis visą laiką žiūri į mane.
Viskas sukosi apie Šoną.
Jis sakė: „Negaliu sustoti.”
Sakė: „Jaučiu, kad judu į priekį ir nenoriu sustoti.”
Kadangi nebuvau studijoje penkerius metus,
jis įprato, kad visuomet esu šalia.
Tuomet vieną dieną jis tiesiog atsisėdo ir paklausė:
„Žinai, kuo noriu būti užaugęs?”
Atsakiau: „Nežinau, o kuo?”
Jis pažiūrėjo man į akis ir pasakė: „Tiesiog tėčiu.”
Nežinau, ar tai todėl, kad jis gimė tą pačią dieną kaip aš.
Tad mes beveik kaip dvyniai.
Jei pasineriu į depresiją, jis irgi ima taip jaustis.
Tad dabar turiu daugiau priežasčių būti sveikas ir pozityvus.
Buvau su Šonu, ir staiga kilo noras kurti dainas.
Nesistengiu varžytis su senuoju savimi.
Mudu su Polu sukūrėme daug dainų,
bet galiausiai tai ėmė neteikti malonumo.
Dabar stengiuosi tuo džiaugtis.
Žmonės vis kartoja: „Kai tik Džonas susipažino su Joko,
„Beatles” iširo.”
Mes susipažinome dar prieš „Beatles”.
Tą vakarą mes baigėme miksuoti, tad sunkiausia dalis buvo padaryta.
Žinojome, kad pavyko.
Ir... Paskutinį kartą jį mačiau
lipantį į liftą dešimtajame aukšte.
Užsidarant lifto durims,
jis stovėjo tiesiai prieš mane su savo plačia šypsena.
Jis buvo be galo laimingas, kaip viskas klostosi.
Tai buvo nuostabi diena.
Ir jis man pasakė:
„Pasimatysime rytoj 9.00 val.” Buvo laimingas kaip livaras.
22.40 VAL.
Tas vyrukas stovėjo prie įėjimo į pastatą.
Paklausiau jo: „Kodėl vis dar stovite čia?”
Jis atsakė, kad nori gauti Joko autografą.
Tuomet aš nulipau žemyn.
Limuzinas parvežė Džoną ir Joko namo į Dakotą.
Niujorko taksi vairuotojas Ričardas Petersonas važiavo ten pat.
Paėmiau du vyrukus.
Jie plepėjo nesustodami ant galinės sėdynės.
Visi sako, kad mes nesiklausome, bet mes klausomės.
RIČARDAS PETERSONAS TAKSI VAIRUOTOJAS
Mes, taksistai, girdime viską, kas ten vyksta.
Jie važiavo į vakarėlį Dakotoje.
22.48 VAL.
Privažiavome.
Aš sustojau už limuzino.
Joko išlipo
ir nuėjo link Dakotos pirmiau už Džoną.
Buvo likę nedaug... Jau turėjau eiti namo.
Ir išgirdau „būm”... Ūžsitrenkė automobilio durelės... Būm.
Netrukus išlips Džonas Lenonas, nebuvau jo matęs gyvai.
Pamaniau: „Džonas Lenonas”. Galėsiu visiems sakyti, kad mačiau Džoną Lenoną.
Girdėjau kaip jis ateina, nes jis sparčiai žingsniuodavo.
Buvo girdėti...
Ir tuomet pamačiau jį.
Pamačiau jį.
Lenonas ėjo į pastatą, o tas vaikis sako:
„Džonai Lenonai”, ir jis turėjo... Jis ten stovėjo.
Stambus, putlus vyrukas.
Pažvelgiau į jį pro priekinį...
priekinį savo taksi automobilio langą.
Ir matau kaip jis jį nušauna.
Penki šūviai.
Tas vyrukas ką tik nušovė Džoną Lenoną.
Prabėgo pro mane. Sako: „Mane pašovė.”
Jam iš burnos bėgo kraujas,
ir tiesiog nugriuvo ant grindų.
Paverčiau jį ant nugaros, nuėmiau akinius,
padėjau juos ant stalo.
O Joko ėmė šaukti: „Kvieskit greitąją, kvieskit greitąją,
kvieskit greitąją.”
Tad nubėgau į kabinetą.
Džėjus ten stovėjo viskas kruvinas ir nieko man nepasakė.
Tad praėjau pro registratūrą,
ir Džonas gulėjo išsikėtojęs.
Sustingęs, nejudantis.
O Joko laikė jo galvą ant kelių.
Jis jį nušovė.
Galvojau, kad kuria kokį filmą.
Štai ką pagalvojau.
Pagalvojau, kad jie kuria filmą,
bet nepamačiau apšvietimo, kamerų, nieko.
Tada supratau: „Čia - ne filmas.”
Bet tas vyrukas tebestovėjo su ginklu.
Ramus kaip belgas.
Labai neįprasta, bet šaulys liko ten,
ir pirmasis atvykęs pareigūnas buvo Piteris Kalenas.
Gavome pranešimą apie galimą šaudymą.
Kai sustojome priešais Dakotą, pamačiau bėgantį žmogų.
Jis bėgo tolyn nuo pastato.
PITERIS KALENAS NIUJORKO POLICININKAS
Jis sako: „Pareigūne, būkite atsargus. Ten kažkoks vyras šaudo.”
Pamaniau: „Jėzau, prasideda.”
Per tas kelias sekundes prieš akis prabėgo visas gyvenimas.
Apsižvalgiau aplink. Visi buvo suakmenėję.
Priminė nuotrauką.
Vienintelis žmogus, kurį ten pažinojau, buvo durininkas, ir aš paklausiau:
„Kas čia vyksta, po velnių?” Jis parodė: „Jis ką tik nušovė Lenoną.”
Po to į įvykio vietą atvyko pareigūnas Herbas Frauenbergeris.
Mes nuėjome į vakarinę pusę.
HERBAS FRAUENBERGERIS NIUJORKO POLICININKAS
Taigi vaizdas buvo toks: du automobiliai
abipus arkos, nukreipę į ją šviesas.
Kitas ekipažas prispaudė vyruką prie sienos.
Uždėjome jam antrankius. Buvo keista.
Jis visiškai nesipriešino.
Visiškai nesipriešino.
Netgi atsiprašė mūsų.
Jis pasakė: „Vaje, atleiskit... sugadinau jums vakarą.”
Atsakiau: „Tu gal juokauji?”
Pasakiau: „Žinai, tu ką tik susigadinai sau visą gyvenimą.
Kokią čia nesąmonę sugalvojai?”
Kažkas šaukia: „Pašautas žmogus.
Pašautas žmogus.” Tad mes įėjome ir... ginkluoti, žinoma.
Ir pirmiausia, ką pamačiau - ant grindų gulintį žmogų.
Nežinojau, gyvas jis ar miręs. Jis nejudėjo.
Taigi, pasakiau: „Patikrinkime pulsą.”
Tad pasukau truputį jo galvą,
kad galėčiau uždėti ranką ir pamėginti užčiuopti pulsą,
ir pajaučiau labai silpną pulsą.
Kažkas už manęs sureagavo ir pasakė:
„Čia Džonas Lenonas.” Ir tuomet susivokiau.
Pasakiau: „Po galais, čia Džonas Lenonas.”
Aplink spietėsi minia,
ir mes išnešėme jį į lauką, paguldėme į savo automobilį ir...
„Vežkime jį iš čia, po galais.”
Mes susisiekėme su ligonine,
bet nesakėme, kad tai - Lenonas, nes reporteriai
klauso policijos pokalbių...
Nenorėjome kelti sumaišties.
Džonas buvo nuvežtas į Ruzvelto ligoninę...
RUZVELTO LIGONINĖ
...turinčią vieną geriausių traumatologinių skyrių Manhatane.
INTENSYVIOS PRIEŽIŪROS SKYRIUS
Žinojome, kad jis pašautas.
Žinojome, kad stipriai kraujuoja.
Džonas Lenonas buvo mano mėgstamiausias „Beatles” narys.
BARBARA KAMERER SKUBIOS PAGALBOS SESUTĖ
Ir pamaniau, kaip žiauru, kad tas kartas buvo vienintelis
mano gyvenime, kai jį pamačiau.
SKUBIOS PAGALBOS SKYRIUS RUZVELTO LIGONINĖ
Nubėgau ten. Klausiu: „Kas vyksta?”
Jie sako: „Turime šautinę žaizdą.”
Pasilenkiame prie jo.
Paimame jį, statome lašinę...
DR. DEIVIDAS HALERANAS SKUBIOS PAGALBOS GYDYTOJAS
...atstatinėjame jo širdies ritmą.
Jam buvo įstatytas vamzdelis. Kad galėtų kvėpuoti.
Ir staiga kažkas sako:
„Ei, jis panašus į Džoną Lenoną.”
Atsakiau: „Nee, negali būti, ne.”
Ir jie patikrino jo drabužius ir surado jo piniginę.
Ten buvo kelios jo nuotraukos
ir Šono ir Joko su baltu rolsroisu fone.
Ir aš, Dieve, tai tikrai Džonas Lenonas.
Kol gydytojai gelbsti Lenoną,
žinia apie tai, kad jį pašovė, ima sklisti.
Ką tik sužinojome pritrenkiančią žinią.
Žmogus, galimai identifikuotas kaip Džonas Lenonas,
buvęs „Beatles” narys, buvo pašautas vakarinėje Centrinio parko pusėje
prie Dakotos pastato, kuriame Džonas Lenonas gyvena.
Policija nuvežė jį į Ruzvelto ligoninę.
Kai tik sužinosime daugiau, pranešime.
Mėginame susisiekti su policija,
ligonine, jo žmona Joko Ono, norėdami
gauti komentarą ir sužinoti daugiau detalių
apie tai, kas vyksta.
Naujienų agentūros stengiasi neatsilikti,
tačiau tikrąjį Lenono sužeidimo mastą žino tik medikai,
kurie dabar teikia jam pagalbą.
MALDA
Tikrai, buvo... Rankos uždėtos ant širdies,
ir spaudi, spaudi ją, tarsi...
ji tą darytų pati.
Mes pumpavome.
Ir tikėjomės, kad kažkaip...
Pamatysim gyvybės ženklą.
Deja, to nepakako.
Manau, iš viso praėjo maždaug 45 minutės, kol viskas tapo
bergždžia, ir mes tiesiog...
mes užfiksavome mirtį ir sustojome.
Stojo kapų tyla.
Nori padaryti daugiau, bet dabar
sustoji ir... Nėra žodžių, tikrai.
Deja, gali tik patylėti.
Kai buvo užfiksuota mirtis, ir viskas baigėsi...
DEARTRA SATO SKUBIOS PAGALBOS SESUTĖ
...ir mes išėjome iš tos palatos, fone skambėjo daina „Imagine”.
Tą akimirką visi pagalvojo: „O, šūdas”.
Gal jei būčiau padaręs tą ar aną... Jautiesi tarsi susimovei.
Telaimina tave Dievas.
Aš dirbau, ir atėjo mano žmona.
Visa išbalusi ji pasakė: „Turiu su tavimi pakalbėti.”
Ir pasakė, kad Džoną nušovė.
Mes iškart sėdome į taksi, kuriame buvo radijo imtuvas,
ir visi tik apie tai tekalbėjo.
Pakartosiu, buvęs „Beatles” narys Džonas Lenonas
su dviem šautinėmis žaizdomis nugaroje nuvežtas į Niujorko ligoninę.
Žinių apie jo būklę nėra.
Įrašų prodiuseris Džekas Daglasas su žmona atvyko
į ligoninę, tačiau jų neįleido.
Mano vardas - Džekas Daglasas. Ką tik buvau su juo.
Išeikite, pone. Mes tą žinome, bet jums reikia išeiti.
Negalime. Joko čia? Fredas?
Ji čia. Joko čia.
Ar gali kas nors jiems pasakyti, kad atvažiavo Džekas?
Ar galite pasakyti Joko, kad atvažiavo Džekas?
Galvojau, kad jis sužeistas, bet gyvas.
To... Tik to tikėjausi.
- Pasakykite, kad aš čia. - Jis artimiausias jiems.
Mes išsiskyrėme prieš 5 minutes, ir jis išvažiavo namo.
Jis - geriausias jo draugas. Geriausias jos draugas.
Jai dabar reikia paramos.
Ar galite jai pasakyti, kad Džekas atvažiavo?
Medikams dabar reikia
pasakyti Joko, kad Džonas mirė.
Ji puolė ant kelių, aš atsiklaupiau šalia.
Ji mane apsikabino, o aš vis kartojau, kad jam neskaudėjo.
Kad jis nebijojo.
Tuomet Joko pasakė: „Turiu važiuoti namo.
Turiu pamatyti sūnų.”
Ji nenorėjo, kad jis apie tai išgirstų per radiją ar TV, ar dar kaip nors.
Žinoma, prie durų būriavosi minia.
Reporteriai.
Tad pasakiau: „Pasakykite vairuotojui, kad atvažiuotų į 59-ąją gatvę,
mes išeisime pro šonines duris.”
Tą ir padarėme.
POLICIJA
Įsodinau ją į automobilį, ir ji išvažiavo atgal į Dakotą.
Likome ten, kol buvo pranešta apie jo mirtį.
Bet...
tai buvo siaubinga, bliamba.
Trečias baigtas.
Žinios apie Lenono mirtį neįmanoma sulaikyti...
3-IAS BAIGTAS, 5
...tad „Monday Night Football” komentatoriai
tariasi ne transliacijos metu,
ar turėtų apie tai informuoti visus.
Nemanau, kad galime apie tai pranešti
šių rungtynių metu.
- Tu gali? - Taip. Manau, galim.
- Tu gali? - Žinoma.
Turime tą padaryti. Mes žinome. Turime tą padaryti.
- Ką gi. - Aš ne... Palauk.
- Tragiška akimirka... - Ką gi.
...ši žinia sukrės visą pasaulį.
Ką gi. Kažkaip įkomponuosiu.
Neapsakoma tragedija
„ABC News” žiniomis, šiandien įvyko Niujorke.
Džonas Lenonas, pašautas prie savo namų,
vežamas į Ruzvelto ligoninę, mirė.
Sunku grįžti į rungtynes po tokios žinios.
Tai jau tikrai. Liko trys sekundės.
Kaip apie tai sužinojo „Monday Night Football”?
Kai atvežėme Lenoną, ant neštuvų gulėjo vyrukas.
Jis, rodos, buvo vienos iš žinių kompanijų prodiuseris.
Jį, važiuojantį motociklu, partrenkė taksi automobilis.
Tad, žinoma, jis bendravo su policininku.
Ir kai policija jam pasakė, apie tai sužinojo „ABC News”.
Ir tuomet, žinoma, sužinojo visi.
Vienas, du. Testas.
- Turi perskaityti antraštę. - Testas, vienas, du. Testas.
ANTRAŠTĖS
„United Press International” mums ką tik pranešė.
Buvęs „Beatles” narys Džonas Lenonas mirė.
Jis buvo nužudytas šįvakar savo Manhatano apartamentuose.
Į jį šovė, turimomis žiniomis, tris kartus.
Stipriai sužeistas jis buvo nuvežtas į Ruzvelto ligoninę,
tačiau ten mirė.
POLICIJOS RIBA EITI DRAUDŽIAMA
Per kelias minutes šimtai, o vėliau - tūkstančiai žmonių
susirinko prie Dakotos pastato.
Visi pasitraukite nuo gatvės.
Pasitraukite nuo gatvės.
Jis nemirė.
Jie tik taip sako.
Gydytojai patvirtino.
Taip, man nesvarbu.
Jie tik taip sako, kad žmonės išsiskirstytų.
Jis nemirė. Džonas Lenonas negali mirti.
Gerai, pasitraukite nuo gatvės...
Vienas dalykas daugybę metų veda mane iš proto -
paprastai aš važiuodavau namo drauge su juo.
Dažnai įsivaizduoju, kad važiuoju limuzine drauge su juo,
jis išlipa, aš pastebiu tą beprotį,
sučiumpu jį, ir pasaulis dabar būtų kitoks.
Įsivaizduoju tai daugybę kartų, kol imu kraustytis iš proto.
Prie Dakotos gerbėjai gedi gatvėje.
Niekas nepamena tokio sielvarto
ir sukrėtimo dėl dainininko ir dainų autoriaus mirties.
Džonas Lenonas ir „Beatles” turėjo ypatingą reikšmę
visam šios kartos gyvenimui.
Nežinau, kur eiti. Aš ne... Privalau būti čia.
Nemoku paaiškinti.
Turėjau ateiti, kad patikėčiau, jog tai išties nutiko.
Kad kažkas tikrai nušovė Džoną Lenoną, suprantat?
Jis buvo genijus.
Džonas per savo gyvenimą išdalino daugiau meilės,
nei kiti vyrai ir moterys šiame pasaulyje.
Esame čia, kad parodytume, jog meilė nemirė net ir po Džono mirties.
Nors jis mirė, jo dvasia gyvena toliau.
Jo dvasia gyvena mumyse ir žmonėse, kurie čia gyveno.
Tokie viešo gedulo sambūriai
buvo surengti visame pasaulyje.
Žmonės sureagavo abiejose Atlanto pusėse,
kai šįryt buvo nužudytas buvęs „Beatles” narys Džonas Lenonas.
Jis buvo nušautas prie savo namų Niujorke.
Šiandien Liverpulis Anglijoje tapo ypatinga vieta.
Tūkstančiai žmonių susirinko pagrindinėje
Liverpulio aikštėje po žiemos saule.
Į gydytojų rankas pateko 110 žmonių, dauguma - dėl išsekimo.
Dirbantys žmonės,
žmonės, su kuriais užaugo Džonas Lenonas.
Kokiu jis kadaise buvo.
Žiniasklaida stengiasi
pakalbinti buvusius Lenono grupės narius.
Esu labai sukrėstas. Siaubinga žinia.
Kada... Iš kur apie tai sužinojote?
Šįryt man paskambino.
- Kas? - Mano draugas.
Ar planuojate vykti į laidotuves?
Dar nežinau.
Siaubas, tiesa?
Gerai. Sėkmės. Viso. Labanakt, mielieji.
Ačiū. Eime. Viso.
Praėjus pirmajam sukrėtimui po Lenono nužudymo,
visi atsigręžė į įtariamąjį, kurį policija buvo suėmusi.
...nesiekė apiplėšti.
Ar galite pakomentuoti situaciją?
Daugiau nieko negaliu pasakyti.
Tačiau, panašu, nebuvo siekiama apiplėšti.
Ar kilo problemų suimant tą žmogų?
Kiek žinau, ne.
Bylą tirs detektyvas Ronas Hofmanas.
Ar nutuokiate, kas jam nutiko?
Jis išėjo iš savo buto... Jis išlipo
iš limuzino priešais... grįžo namo
ir buvo nušautas iš nugaros namo fojė.
- Garsiau. - Ne... nežinote, kodėl?
- Nebuvo konflikto? - Tuo metu ne.
Mes nevartojame termino „vadovaujantis detektyvas”.
Per televiziją visi nuolat taip sako.
Mane pristatė kaip tą, kuriam atiteko byla.
RONAS HOFMANAS NIUJORKO DETEKTYVAS
Jei nepavyks, aš būsiu kaltas.
Kalbama apie antrą įtariamąjį.
- Ar... Ar tai susiję? - Nežinau. Aš...
Sakėte, jaunuolis. Kiek jam metų?
Užpuolėte mane klausimais. Tikrai nežinau.
- Atleiskite. Mes tik... - Nežinau. Jaunuolis, gal 20-ies.
Mačiau jį tik kelias sekundes.
Iškart supratau, kad tai bus labai svarbi byla,
kad jokiu būdu negalime suklysti.
Nusikaltėlis buvo suimtas
ir nuvestas į nuovadą apklausai.
Dar niekad nebuvau matęs tiek žmonių.
Telefonas netilo.
Man skambino iš viso pasaulio.
Man buvo daromas nežmoniškas spaudimas.
- Nežmoniškas. - Viršininke.
Viršininke. Viršininke.
Detektyvai viršuje jį apklausė,
mėgindami suprasti, kas dėjosi jo galvoje.
Jis ne kameroje.
Jis sėdi kabinete, detektyvo kabinete.
Sėdi, o trys ar keturi vyrai jo klausinėja.
Jie matė, kad jis nėra agresyvus.
Pažiūrėjęs į jį nepasakytum, kad jis galėtų ką nors nušauti.
Tikrai ne. Jis atrodė kaip nuobodus moksliukas.
Jie stengiasi išgauti iš jo kuo daugiau informacijos,
žaidžia su juo.
Stengiasi susidraugauti, kad jis labiau atsivertų.
Tokia buvo mintis. Suprantat.
Automatiškai, kai žmogus suimamas,
mes kreipiamės į Kriminalinės identifikacijos biurą.
Kad gautume apie jį duomenų.
Vadinamąją „informaciją apie teistumus”.
Nieko nežinojome apie to žmogaus gyvenimą.
Už nieko negalėjau užsikabinti. Už nieko.
Jis buvo nežinomas.
Atėjo nė karto neužkliuvęs teisėsaugai, be jokių įrašų, be nieko.
Pasklidus žiniai, ėmė rastis liudininkų.
Taksi vairuotojas Markas Snaideris atvyko į nuovadą.
Žinau, kad vežiau tą vyruką tą dieną, kai pasirodė žinia.
Vis klausinėjo apie Džoną Lenoną.
MARKAS SNAIDERIS TAKSI VAIRUOTOJAS
Pamaniau, gal jis galėjo tą padaryti.
Nuėjau į policijos nuovadą, kur jį laikė.
Papasakojau visą istoriją.
Dirbau naktinėje pamainoje.
Važiavau savo taksi automobiliu į šiaurę 8-ąja aveniu.
Pamačiau, kad mane stabdo.
Rodos, laikė turistinį krepšį, priminė kariškį.
Pirmiausia jis man pasakė: „Esu „Rolling Stones” prodiuseris.
Grįžtu iš įrašų sesijos su „Beatles”.
Jie vėl susiburs.” Ką galėjau į tai atsakyti?
„Taip, žinoma. Taip.”
Paklausiau jo: „O pamenate kokią naują dainą?”
Ir jis supyko. „Nieko jums nepasakosiu.
Pamirškit.”
Jis piktai vartė savo užrašinės lapus.
Pažvelgiau pro galinio vaizdo veidrodėlį ir mačiau tik tuščius lapus.
Jis pasakė: „Išleiskite mane čia.” Tad sustojau ir išleidau jį.
Jis apėjo automobilį, iš pradžių iš vairuotojo pusės.
Nuleidau langą.
Jis sumokėjo.
Ir pasakė: „Mano vardas - Markas Deividas Čepmenas.
Tu įsiminsi šį vardą.”
Tyrėjų komanda suprato,
kad susidūrė su neeiliniu atveju.
Detektyvai nerado jokio loginio paaiškinimo.
Vienas iš neįprastų dalykų buvo tai, kad sulaikymo metu
jis skaitė knygą „Rugiuose prie bedugnės”.
Jis stovėjo ir laukė, kol jį suims.
Jis galėjo išeiti į Manhatano gatves.
Dar dabar jo tebeieškočiau.
Jis buvo vienas?
Ar kas nors slapta dirbo su juo?
Kai užmušamas žmogus, visuomet yra priežastis.
Kokia buvo jo priežastis?
KITOJE SERIJOJE
FTB bylos aiškiai rodo, kad Lenonas buvo laikomas politine grėsme.
Atidarydavau duris, vyrukai stovėdavo
kitoje gatvės pusėje.
Įsėsdavau į automobilį, ir jie sekdavo paskui.
Staiga supratau, kad tai - rimta.
Mane persekioja.
Atvykome parvežti vaikinus namo. Nepamirškime ir amunicijos.
Lenono problema buvo sprendžiama aukščiausiu lygiu.
Išvertė Akvilė Katilienė